ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2025 р. Справа№ 910/1593/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025

у справі № 910/1593/25 (суддя О.В. Гулевець)

за позовом Приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ»

про стягнення 106 805, 50 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» (далі - відповідач) про стягнення 106 805, 50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у період з 15.01.2021 по 31.12.2023 здійснював скид стічних вод без Умов на скид стічних вод, що, за доводами позивача, є порушенням пункту 8.1 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (далі - Правила №1879). З огляду на викладене позивач здійснив нарахування за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод у чотирикратному розмірі тарифу, оскільки однократний розмір тарифу вже було нараховано при проведенні основних нарахувань за надані послуги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1593/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» на користь Приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» заборгованість у сумі 106 805, 50 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено скид стічних вод відповідачем без отримання Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 59 у період з 15.01.2021 по 31.10.2023, у зв`язку з чим у останнього виник обов`язок зі сплати на користь позивача плати за такий скид.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано посилань відповідача на лист №13462/8/8/02-24 від 25.12.2024, за змістом якого позивач визнав необхідність здійснення коригувань на 393,24 куб.м. на суму 11 978,59 грн.

Також, за доводами апелянта, судом першої інстанції не враховано обставини неотримання відповідачем рекомендованих листів, направлених позивачем з повідомленням та вимогою про оплату заборгованості.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/1593/25. Розгляд вказаної апеляційної скарги ухвалено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження. Приватному акціонерному товариству «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 13 червня 2025 року. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1593/25.

05.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1593/25.

12.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач зазначає, що апелянт був обізнаний про закінчення строку дії Умов на скид стічних вод, оскільки останньому було відомо про термін дії попередніх Умов та скид, який закінчився 14.01.2021.

Крім того, апелянтом не було надано доказів на підтвердження здійснення позивачем неправильного розрахунку об`єму стічних вод в частині нарахування 393,24 куб.м, які за твердженнями відповідача не підлягають включенню до зазначеного розрахунку.

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 24.10.2018 між Приватним акціонерним товариством «АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ» (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» (надалі - споживач) укладений договір №10766/5-01СА на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднанні мережі (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується надавати споживачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему централізованого водовідведення м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення (яка є невід`ємною частиною цього договору) та на підставі пред`явлених споживачем вимог до скиду стічних вод у систему централізованого водовідведення м. Києва (надалі - вимоги до скиду стічних вод), а споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (в подальшому - Правила користування), Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 (в подальшому - Правила приймання стічних вод), Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (в подальшому - Місцеві правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до п. 1.3 договору обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему централізованого водовідведення, надається споживачем у вигляді нормативного розрахунку (погодинного, добового, помісячного, річного обсягу постачання послуг), який затверджується Дніпровським басейновим управлінням водних ресурсів та узгоджується з постачальником і є невід`ємною частиною договору обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладення договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих споживачу протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Згідно з п. 1.4. договору постачальник забезпечує якість питної води відповідно до ДСанПіН 2.2.4-171-10 до межі балансової належності (точки, в якій відбувається передача послуг від постачальника до споживача).

Кількість поставленої споживачу води визначається за показаннями засобу обліку, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у споживача декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх засобів обліку, зареєстрованих за споживачем. Обсяг наданої води для поливу та на інші власні потреби споживача, незалежно від його організаційно-правової форми, визначається за показаннями засобів обліку. В разі технічної неможливості встановлення засобу обліку, кількість води, поставленої для поливу та інших власних потреб споживача, може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих споживачем інформації та документів, якими визначена площа поливу та обсяги води на відповідні власні потреби (пункт 2.1.1 договору).

Згідно з п. 2.1.2 договору зняття показань засобу (-ів) обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника споживача в строки згідно з графіком обслуговування постачальника.

У відповідності до п. 2.1.3. договору споживач може щомісяця передавати показання засобу (-ів) обліку у вигляді відомості за формою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Постачальник має право перевірити правильність зняття споживачем показань засобів обліку води та наданої ним інформації у звіті про обсяги водопостачання та водовідведення. Якщо перевіркою будуть встановлені розбіжності між показаннями засобів обліку та поданими споживачем відомостями, постачальник проводить перерахунок кількості поданої питної води та обсягів скинутих стічних вод за період від попередньої перевірки до моменту виявлення розбіжностей згідно з показаннями засобів обліку. У разі встановлення постачальником факту штучного втручання в роботу засобів обліку, їх виходу з ладу або пошкодження пломб, перерахунок не здійснюється.

Відповідно до п. 2.1.4. договору для споживача із стабільним об`ємом водоспоживання (до 30 м. куб. із незначним коливанням) зняття показів з засобів обліку може здійснюватися постачальником поквартально, при цьому останній направляє споживачу щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Покази засобу обліку за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від споживача в письмовому вигляді або в інший спосіб. В разі, якщо споживач не забезпечить присутності свого представника для зняття показів, дані, що зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Споживач забезпечує наявність та своєчасне подовження Вимог до скиду стічних вод згідно із вимогами чинного законодавства (за виключенням передбачених законодавством випадків, коли споживачу не потрібно отримувати Вимоги до скиду стічних вод), а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин (п. 1.5 договору).

Обсяг наданих споживачу послуг з водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з водопостачання (в тому числі постачання гарячої води), згідно з показаннями засобів обліку води, зареєстрованих у постачальника, або показаннями засобів обліку стічних вод, зареєстрованих у постачальника та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування, Правил приймання стічних вод та Місцевих правил приймання (пункт 2.1.6 договору).

Пунктом 2.1.8 договору встановлено, що облікові дані споживача щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Споживач щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння споживач направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання споживачем цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених споживачем розрахунків у відповідних періодах вважаються безумовно погодженими споживачем.

За умовами п. 2.2.1 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи споживача розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних води у систему централізованого водовідведення м. Києва відповідно до встановлених тарифів. Постачальник може оформлювати і передавати споживачу розрахункові документи іншим способом, що не суперечить чинному законодавству України. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. У разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить споживачу нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 2.2.2 договору у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється споживачем щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи споживача або отримання ним розрахункових документів іншим способом. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, може зараховуватися постачальником в погашення боргу.

У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, споживач здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг (п. 2.2.3. договору).

Відповідно до п. 2.2.4. договору в разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, споживач зобов`язаний у десятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи споживача, письмово повідомити про це постачальника та у цей же строк направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова споживача оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Пунктами 3.3.5, 3.3.13 договору визначено, що споживач зобов`язується сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору. Своєчасно подовжувати у встановленому порядку Вимоги до скиду стічних вод, утримувати в належному технічному та санітарному стані мережі та обладнання.

Відповідно до п. 4.12 договору в разі порушення споживачем п. п. 1.1, 1.5. цього договору, останній сплачує постачальнику плату за скид стічних вод без чинних Вимог до скиду стічних вод, яка нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктами 7.1 та 7.3 договору визначено, що цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором. Цей договір може бути припинений достроково постачальником в порядку та на підставах, передбачених чинним законодавством України. У такому випадку постачальник направляє споживачу письмове повідомлення за 20 днів до визначеної дати припинення договору. У разі, якщо споживач про результати розгляду повідомлення письмово не повідомить постачальника протягом 20 днів з моменту отримання повідомлення, договір вважається розірваним.

Згідно з дислокацією об`єктів житлового/нежитлового фонду, яка є невід`ємною частиною договору на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднанні мережі №10766/5-01СА від 24.10.2018, сторонами погоджено адресу об`єкту споживання: м. Київ, вул. Жилянська, 59.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було надано відповідачу Умови на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, реєстраційні за №238 від 23.01.2019 строком дії до 14.01.2020, які продовжені за реєстраційним № 258 від 22.01.2020 до 14.01.2021.

У подальшому Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» Умови на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва за реєстраційним №1208/24 від 14.03.2024 строком дії до 14.03.2025.

Працівниками Департаменту екологічного нагляду ПрАТ "Акціонерне компанія "Київводоканал" було складено розрахунок №15/ВУ-7/674-11-2023 від 04.12.2023, яким за невиконання Правил №1879 відповідачу нарахована до сплати плата за водовідведення в розмірі 106805,50 грн за загальний період з 15.01.2021 по 31.10.2023.

Звертаючись із позовом у даній справі, ПрАТ "АК "Київводоканал" зазначає, що відповідач здійснював скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод у період з 15.01.2021 по 31.10.2023 у зв`язку з чим останньому нараховано у чотирикратному розмірі тарифу за скид стічних вод плату у розмірі 106 805,50 грн, оскільки однократний розмір тарифу за скид стічних вод було застосовано позивачем при проведенні та виставленні відповідачу основних нарахувань та ним оплачені, що підтверджується витягом з розрахункового листа контрагента, який наявний в матеріалах справи.

28.12.2023 позивачем було направлено на адресу відповідача лист-попередження від 04.12.2023, в якому зазначено про порушення абонентом п. 3.3 глави 3 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879, що згідно з п. 7.10 глави 7 цих Правил є підставою для сплати п`ятикратного розміру тарифу за послуги водовідведення. У листі позивачем запропоновано в 10-денний термін з дня отримання листа-попередження здійснити оплату в розмірі 106 805,50 грн згідно з розрахунку №15/ВУ-7/674-11-2023 від 04.12.2023 (за відсутності Умови).

06.01.2025 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу № 3547/15/15-02-24 від 25.12.2024, в якій вимагав сплатити грошові кошти на скид стічних вод без Умов на скид у сумі 106 805,50 грн у 7-денний термін з моменту одержання цієї вимоги. На підтвердження направлення вимоги, позивач надав опис вкладення в цінний лист та фіскальний чек № 784 від 06.01.2025, проте, вказана вимога залишилася без задоволення, що і стало підставою для звернення ПрАТ "АК "Київводоканал" із позовом у даній справі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи як окремо так і в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 1 статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Права та обов`язки сторін у даній справі, виникли на підставі договору №10766/5-01СА на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 24.10.2018, який за своєю правовою природою є господарським договором надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Закон України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров`я людини питною водою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення стічних вод за допомогою системи централізованого водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності; індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Як правильно встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 затверджено Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила №1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

За змістом пунктів 2.1, 2.2 Правил №1879 водоканал зобов`язаний здійснювати контроль за якістю стічних вод, що надходять від абонента в систему каналізації м. Києва, а також режимом та обсягом скидання. Водоканал має право надавати абонентам Умови на скид згідно з цими правилами.

Відповідно до пункту 2.4 Правил №1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Згідно з пунктом 3.3.1 Правил №1879 абоненти зобов`язані отримати у Водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2.

Пунктом 3.3.2 Правил №1879 передбачено, що для отримання Умов на скид абонент повинен звернутись до водоканалу для їх оформлення та надати документи, передбачені вказаним пунктом.

Відповідно до пункту 3.3.3 Правил №1879 водоканал у місячний строк з моменту отримання необхідних документів розглядає їх і видає Умови на скид.

Згідно з пунктом 3.3.4 Правил №1879 Умови на скид видаються на один рік.

У пункті 3.3.5 Правил №1879 зазначено, що якщо абонентом заявлено про відсутність змін у його водовідведенні, Умови на скид на наступний рік подовжуються. Абонент повинен звернутися до водоканалу з письмовим запитом про подовження Умов на скид за один місяць до закінчення строку їх дії.

Відповідно до п. 8.1 Правил №1879 абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії абонент сплачує в п`ятикратному розмірі тариф на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Судом першої інстанції встановлено відсутність у матеріалах справи доказів отримання відповідачем Умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 59 у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем доведено недотримання відповідачем вимог нормативних документів у сфері водовідведення щодо отримання Умов на скид, зокрема, Правил №1879, а відповідач не заперечував відсутність Умов на скид за наведеною адресою в період із 15.01.2021 до 31.10.2023.

Відповідно до пункту 7.10 Правил №1879 при виявленні факту порушення вимог Правил абоненти сплачують у п`ятикратному розмірі тарифу за послуги водовідведення у випадках, визначених у абзацах 3-8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил.

Згідно пункту 8.6 Правил №1879 при порушенні цих Правил та Правил користування водоканал має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення у разі: а) відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії; б) відмови або затримання з боку абонента укладання з водоканалом договору на послуги водопостачання та водовідведення (при відсутності технічної можливості відключення від міської мережі та після письмового попередження абонента); в) затримки з оформленням перепустки представнику контролюючих служб на територію абонента або неможливості відібрати пробу стічних вод у визначеному КК абонента протягом 30 і більше хвилин з моменту прибуття для виконання службових обов`язків); г) відмови абонента виділити представника для відбору проби; д) відмови абонента від виконання пункту 8.9 цих Правил.

Відповідно до частини 1 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Апеляційний господарський суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність у вигляді сплати в п`ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період відсутності Умов, є оперативно-господарською санкцією, в силу притаманних їй особливостей.

Згідно з статтею 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Виходячи з аналізу положень статті 237 Господарського кодексу України особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.08.2018 у справі №905/2464/17, від 20.10.2020 у справі №905/267/19 та від 15.10.2019 у справі №905/2319/17.

Згідно з пунктом 4.12 договору, у разі порушення споживачем п. п. 1.1, 1.5. цього договору, останній сплачує постачальнику плату за скид стічних вод без чинних Вимог до скиду стічних вод, яка нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем на адресу відповідача направлявся лист-попередження від 04.12.2023, в якому зазначено про порушення останнім п. 3.3 глави 3 Правил № 1879, та запропоновано в 10-денний термін з дня отримання листа-попередження здійснити оплату в розмірі 106 805,50 грн згідно розрахунку №15/ВУ-7/674-11-2023 від 04.12.2023 (за відсутності Умови), що підтверджується фіскальним чеком за пересилання АТ «Укрпошта» та списком згрупованих поштових відправлень, з якого вбачається надіслання на адресу відповідача рекомендованого відправлення № 041.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта про неотримання ним листа, як підстави для скасування оскаржуваного рішення, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки не спростовують здійснення скиду стічних вод без Умов на скид у період з 15.01.2021 по 31.10.2023.

Крім того, колегія суддів зазначає, що термін дії попередніх Умов на скид стічних вод, який закінчився 14.01.2021, був відомий відповідачу, а тому неотримання нових Умов на скид стічних вод, свідчать про обізнаність останнього про порушенням Правил № 1879 та виникнення обов`язку зі сплати п`ятикратного розміру тарифу на послуги з водовідведення за весь період їх відсутності.

Апеляційний господарський суд, звертає увагу на те, що відповідальність у вигляді сплати п`ятикратного розміру тарифу на послуги з водовідведення є оперативно-господарською санкцією, яка застосовується сторонами зобов`язання без попереднього попередження відповідно.

Перевіривши розрахунок плати за скид без одержання Умов в розмірі 106 805,50 грн, апеляційним господарським судом встановлено, що він виконаний за формулою: Пс (плата за скид) = V (обсяг скинутих відповідачем стічних вод) х Т (тариф, встановлений на послуги водовідведення) х 4 (коефіцієнт кратності), що відповідає Правилам №1879, оскільки, крім суми за розрахунком, відповідач зобов`язаний сплатити вартість і самих послуг водовідведення за спірний період, що разом становить п`ятикратний розмір тарифу. Розрахунок є арифметично та методологічно правильним.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час прийняття судом рішення заборгованість відповідача перед позивачем становила 106 805,50 грн, а тому є правильним висновок місцевого господарського суду, зроблений на підставі наявних у справі доказів, про обґрунтованість і доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача вказаних грошових коштів за скид стічних вод без Умов на скид.

Як вбачається з долучених відповідачем до матеріалів справи листів № 20/09/1 від 20.09.2024 та № 28/11/1 від 28.11.2024, відповідач просив позивача провести перерахунок по договору №10766/5-01СА від 24.10.2018 за період з 19.02.2022 - 17.07.2023 та зробити скасування (корегування) на 393,24 куб.м.

У відповідь на листи відповідача № 20/09/1 від 20.09.2024 та № 28/11/1 від 28.11.2024 позивач листом № 13462/8/8/02-24 від 25.12.2024 повідомив, що погоджується з необхідністю коригування виконаних відповідачем нарахувань на 393,24 куб.м. на суму 11 978,59 грн.

Посилання апелянта на неправильний розрахунок заборгованості у зв`язку з несписанням позивачем 393,24 куб. м, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки у листі, на який посилається апелянт від 25.12.2024 № 13462/8/8/02-24 не зазначено періоду за який підлягають коригуванню раніше виконані позивачем нарахування.

Крім того, апелянтом не надано контррозрахунку за спірний період, а також доказів, на підставі яких 393,24 куб. м стічних вод не повинні були прийматися судом для розрахунку плати за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод, зокрема скасування та/або перерахунок плати за скид без Умов на скид.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» необхідно відмовити, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 - залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНЕРДЖИ ІНВЕСТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/1593/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/1593/25 залишити без змін.

3.Матеріали справи 910/1593/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко