ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про визнання грошових вимог

"13" серпня 2025 р.Справа № 924/501/25
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Шевчук О.І., за участі секретаря судового засідання Томкової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявою фізичної особи ОСОБА_1 , с-ще Меджибіж, Хмельницький район, Хмельницька область

про неплатоспроможність фізичної особи

Представники учасників справи:

від боржника: адвокат Редька М.Г. згідно ордеру серії АТ № 1100894 (в режимі відеоконференції)

від заявника: не з`явився

арбітражний керуючий не з`явився

В судовому засіданні згідно ст.233 Господарського процесуального кодексу України оголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_1 ) 20.05.2025 звернувся до Господарського суду Хмельницької області із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою господарського суду від 23.05.2025 прийнято заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду у підготовчому засіданні господарського суду.

Ухвалою суду від 18.06.2025 відкрито провадження у справі №924/501/25 про неплатоспроможність ОСОБА_2 та, серед іншого, введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича керуючим процедурою реструктуризації боргів фізичної особи, призначено попереднє засідання.

18.06.2025 з метою виявлення всіх кредиторів боржника на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 за №76411.

24.07.2025 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі - ТОВ "Авентус Україна") від 24.07.2025 про визнання грошових вимог до боржника у сумі 81 000 грн. заборгованості за кредитним договором №8676370 від 17.01.2025 та 4 844 грн. судового збору за подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника.

Заявник просить включити до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 грошові вимоги у розмірі 81 000 грн. заборгованості за кредитним договором №8676370 від 17.01.2025, з яких: 30000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 36 000 грн. - заборгованість за відсотками, 15 000 грн. - заборгованість за додатковими відсотками, а також 4844,80 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 30.07.2025 прийнято заяву ТОВ "Авентус Україна" від 24.07.2025 з грошовими вимогами до боржника до розгляду у попередньому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 13.08.2025.

Керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Каратун Є.Є. у поданому повідомленні про результати розгляду вимог кредитора (вх.№05-22/6003/25 від 05.08.2025) прийняв рішення про відхилення заявлених грошових вимог з огляду на недоведення заявником фактів укладення 17.01.2025 кредитного договору №8676370 з боржником, перерахування боржникові грошових коштів в сумі 30 000 грн., а також стверджує про неправомірність нарахування заявником штрафних санкцій в розмірі 15 000 грн.

06.08.2025 до суду надійшли заперечення боржника щодо заяви про визнання грошових вимог, за змістом яких боржник вказує на недоведення заявником фактів укладення 17.01.2025 кредитного договору №8676370, перерахування боржникові грошових коштів в сумі 30 000 грн., існування заборгованості перед кредитором, а також стверджує про неправомірність нарахування заявником штрафу в розмірі 15 000 грн. та відсотків за користування кредитними коштами, позаяк боржник є військовослужбовцем та має пільги, установлені ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". До заперечень додано копії посвідчення офіцера та посвідчення учасника бойових дій боржника.

У судовому засіданні 13.08.2025 представник боржника заперечив щодо визнання грошових вимог ТОВ "Авентус Україна" у заявленому розмірі з підстав, викладених у письмових запереченнях. При цьому, не заперечував факту укладення 17.01.2025 божником кредитного договору із заявником та отримання 17.01.2025 боржником 30 000 грн. за цим договором.

Заявник, боржник, керуючий реструктуризацією в судове засідання не з`явились, повноважних представників не направили, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Суд враховує, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними права.

З огляду на викладене, враховуючи належне повідомлення усіх учасників провадження про дату, час та місце проведення попереднього засідання, вимоги розумності строку судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали заяви ТОВ "Авентус Україна" від 24.07.2025 про визнання грошових вимог, дослідивши матеріали справи, судом встановлено та враховується таке.

Згідно ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За ст.1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно з ч.1, ч.4, ч.6 ст.45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Судом звернуто увагу, що відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд відповідно до постанови від 20.05.2021 по справі №904/2166/20).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ТОВ "Авентус Україна" звернувся до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог поза межами тридцятиденного строку на подання грошових вимог.

Дослідивши заявлені ТОВ "Авентус Україна" вимоги, судом встановлено, що дана заява кредитора ґрунтується на грошових зобов`язаннях боржника, які виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство (конкурсні), а саме на підставі договору №8676370 про надання споживчого кредиту від 17.01.2025 (далі Договір).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст.626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

На підтвердження факту існування кредиторської заборгованості ТОВ "Авентус Україна", серед іншого, надано договір №8676370 про надання споживчого кредиту від 17.01.2025 з позначкою часу 23:35:03 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, як додатком №1 до Договору №8676370, паспорт споживчого кредиту, картку обліку Договору (розрахунок заборгованості), інформаційне повідомлення споживача, вимогу про дострокове повернення кредиту від 17.04.2025.

Відповідно до п.1.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок "CreditPlus" (за вибором споживача). Ідентифікація споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку "CreditPlus" та/або шляхом перевірки інших електронних даних, які вводить споживач та які забезпечують ідентифікацію в ІКС Товариства. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/мобільного застосунку "CreditPlus".

За умовами Договору інформаційно-комунікаційна система Товариства (ІКС Товариства) програмний комплекс, який включає веб-сайт, особисті кабінети споживачів, мобільний застосунок "CreditPlus" (який містить програмне забезпечення для завантаження на мобільні пристрої споживачами та операційну систему товариства), облікову та реєструючу систему товариства та використовується Товариством, в тому числі, але не виключно, для укладення кредитних правочинів з фізичними особами (споживачем), доступ до якої забезпечується споживачу чере веб-сайт або мобільний застосунок "CreditPlus"; ідентифікація в ІКС товариства - електронна процедура перевірки товариством автентичності споживача, яка здійснюється: під час першого входу (реєстрації) шляхом перевірки цифрового або алфавітно-цифрового коду, що введений споживачем в спеціальному полі веб-сайту/мобільного застосунку "CreditPlus" та отриманий від товариства в повідомленні, що надіслане на номер мобільного телефону споживача (далі-код); під час наступних входів, шляхом перевірки введеного споживачем коду та/або паролю до особистого кабінету/мобільного застосунку "CreditPlus" або з використанням інших електронних даних та каналів комунікації, що будуть забезпечувати перевірку товариством автентичності споживача (здійснення телефонного дзвінка, IVR, повідомлення на електронну пошту, повідомлення у месенджерах, тощо). Код та/або пароль до особистого кабінету/мобільного застосунку "CreditPlus" та/або інші електронні дані, які вводить Споживач для цілей Ідентифікації в ІКС Товариства, є електронним підписом Споживача для цілей Закону України "Про електронну комерцію".

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається (ч.2 ст.639 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон України «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Пунктом 9.6 Договору визначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, споживачу в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus" для ознайомлення та підписання. Підпис товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному між сторонами договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІКС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. На укладений між сторонами договір накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, далі по тексту договору оригінальний примірник договору. У випадках дозволених законодавством, на укладений між сторонами договір може бути накладено електронний підпис уповноваженого працівника товариства, що базується на сертифікаті відкритого ключа, виданого кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг без відомостей про те, що особистий ключ зберігаєтьс в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Суд враховує, що відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на вищенаведене, суд виходить з вільного волевиявлення та його відповідності внутрішній волі сторін, що спрямовані на настання певних наслідків.

Як вбачається зі змісту Договору, волевиявлення сторін спрямоване на укладення договору в електронній формі, визначення основних істотних умов, характерних для такого виду договору, зазначення суми кредиту, дату його видачі, строку надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Боржник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним договору 17.01.2025 о 23:35:03 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С8263, що відповідає вимогам п.9.6 Договору та ст.12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 вказав, що оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 11.08.2021 у справі №344/2483/18).

На час звернення до суду з позовом договір №8676370 про надання споживчого кредиту від 17.01.2025 з позначкою часу 23:35:03 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 є дійсним. Доказів зворотного матеріали справи не містять, а боржником не надано.

З огляду на наведене, суд відхиляє доводи керуючого реструктуризацією та боржника щодо неукладення договору №8676370 про надання споживчого кредиту від 17.01.2025 як негрунтовні та безпідставні.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредиту (загальний розмір) складає: 30 000 гривень. Тип кредиту кредит (п.1.3 Договору).

Відповідно до п.1.4 Договору строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частинами 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Листом ТОВ "Пейтек" від 22.07.2025 за вих. №07 стверджується здійснення 17.01.2025 о 23:36:05 перерахування від ТОВ "Авентус Україна" грошових коштів в сумі 30 000 грн. на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що 17.01.2025 о 23:36:05 на поточний рахунок боржника ОСОБА_1 , відкритий в АТ "Універсал Банк", зараховано грошові кошти в сумі 30 000 грн., що підтверджується наданим суду 16.06.2025 боржником рухом коштів по картці від 10.06.2025 за період з 01.01.2025 по 06.06.2025.

Відтак, твердження боржника та керуючого реструктуризацією щодо недоведеності факту перерахування заявником крошових коштів в сумі 30 000 грн. на рахунок боржника за Договором суд відхиляє як негрунтовні.

За твердженням заявника боржник своїх зобов`язань за Договором не виконав, у зв`язку із чим, відповідно до поданого розрахунку заборгованості, станом на 21.07.2025 за боржником обліковується заборгованість в загальному розмірі 81 000 грн., з яких: 30000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 36 000 грн. заборгованість по відсотках, 15 000 грн - заборгованість за додатковими відсотками.

Згідно ст.610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором (ч.1 ст.612 ЦК України).

На час розгляду грошових вимог доказів повернення кредиту чи погашення боржником заборгованості за Договором не надано, а матеріали справи не містять.

Разом з цим, судом враховано, що при подачі ОСОБА_1 заяви про його неплатоспроможність в конкретизованому списку кредиторів зазначено ТОВ "Авентус Україна" з поточною заборгованістю в розмірі 64 800 грн.

За змістом заяви з кредиторськими вимогами ТОВ "Авентус Україна" за боржником рахується заборгованість за додатковими відсотками в розмірі 15 000 грн.

Відповідно до п.6.4 Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 2700 грн. на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.1 Договору) та у розмірі 600 грн. починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.2 Договору).

Пунктом 6.4.3 Договору визначено роз`яснення щодо штрафу та порядок обчислення (нарахування): економічна сутність штрафу - грошова сума, яку споживач повинен сплатити Товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання; база для розрахунку штрафу для цілей цього Договору «база розрахунку» не використовується, оскільки штраф встановлено в абсолютному значенні, як результат використання відповідної бази до укладення Договору; порядок обчислення штрафу здійснюється відповідно до наступної формули: Штраф (за період прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення) = «розмір штрафу, встановлений за 4-ри дні порушення» + («розмір штрафу, що встановлений з 5-го дня» помножити на «кількість днів порушення, починаючи з 5-го дня»).

Згідно п.6.4.4 Договору штрафи нараховуються протягом строку наявності діючої простроченої заборгованості, згідно з встановленою шкалою штрафів, залежно від кількості днів прострочення. При наявності діючого прострочення за попередніми платежем(ми), що були визначені в Графіку платежів, виникнення додаткового прострочення за новим зобов`язанням (відповідним платежем,

визначеним в Графіку платежів), не передбачає додаткового нарахування штрафу за новим зобов`язанням, і не перериває нарахування штрафів для діючого прострочення. Якщо протягом строку дії Договору Споживач повністю поверне прострочену заборгованість і знову через деякий

час допустить прострочення платежу, по новому простроченню нарахування штрафів буде здійснюватися знову, враховуючи шкалу штрафів та кількість днів нового прострочення.

День порушення умов Договору (кожний факт порушення) є днем виникнення зобов`язання щодо сплати штрафу (за кожним фактом порушення), у розмірах, визначених в п.6.4 Договору, зокрема в пп.6.4.1 та/або 6.4.2 Договору, з урахуванням пп.6.4.3, 6.4.4, 6.4.6. Договору. Для цілей бухгалтерського обліку штрафи за Договором нараховуються у момент сплати (п.6.4.5 Договору).

З огляду на наведені положення Договору та поданий заявником розрахунок, заборгованість за додатковими відсотками за своєю правовою природою є заборгованістю за нарахованим штрафом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Суд зауважує, що особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).

Частиною 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.04.2025 №4356-ІХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119IX, Указом від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212IX, Указом від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263IX, Указом від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500IX, Указом від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738IX, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915IX, Указом від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057IX, Указом від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275IX, Указом від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429IX, Указом від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564IX, Указом від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684IX, Указом від 23.07.2024 №469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 №3891IX, Указом від 28.10.2024 №740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 №4024ІХ, та Указом від 14.01.2025 №26/2025, затвердженим Законом України від 15.01.2025 №4220ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09.05.2025 строком на 90 діб.

Боржник ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що стверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_3 , виданим 23.06.2023, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 29.04.2025.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 13.03.2022 №2120-ІХ, що набрав чинності 17.03.2022, Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі №706/68/23 виснував, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

У постанові від 31.01.2024 у справі №183/7850/22 Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на наведене, грошові вимоги до боржника в сумі 36 000 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом за договором №8676370 від 17.01.2025 та додатковими відсотками (штрафом) в розмірі 15 000 грн. не відповідають вимогам законодавства та, відповідно, визнанню не підлягають.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом кожному учаснику справи була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цього учасника в суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

За змістом частин 1-3 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Отже, беручи до уваги вищевикладене, проаналізувавши та дослідивши наявні в матеріалах справи документи, а також додані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Авентус Україна" про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 30 000 грн., оскільки дані вимоги є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Грошові вимоги до боржника в сумі 51 000 грн., з яких: 36 000 грн. заборгованість за відсотками та 15 000 грн. заборгованість за додатковими відсотками (штрафом), належить відхилити.

Статтею 133 КУзПБ встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Отже, грошові вимоги ТОВ "Авентус Україна" до фізичної особи ОСОБА_1 підлягають визнанню у розмірі 30 000 грн. заборгованості за тілом кредиту за договором №8676370 від 17.01.2025 про надання споживчого кредиту, а також 4844,80 грн. судового збору, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст.45, 47, 48, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" про визнання грошових вимог до боржника у сумі 81 000 грн. заборгованості за кредитним договором №8676370 від 17.01.2025 задовольнити частково.

2. Визнати вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (03062, м. Київ, просп. Берестейський, 90-А, ) до боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 30 000 грн. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №8676370 від 17.01.2025.

Решту грошових вимог відхилити.

Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (03062, м. Київ, просп. Берестейський, 90-А, ) на оплату судового збору у розмірі 4 844 грн. 80 коп. (черговість задоволення - до задоволення вимог кредиторів).

Копію ухвали надіслати кредитору, боржнику, керуючому реструктуризацією.

Ухвала проголошена, набрала законної сили 13.08.2025 та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду згідно статей 255-257 ГПК України.

Повна ухвала складена 15.08.2025.

Суддя Шевчук О.І.