номер провадження справи 6/105/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 Справа № 908/1879/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/1879/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (33027, м. Рівне, вул. Вишенського Івана, буд. 4)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАНТИКОР» (69034, м. Запоріжжя, вул. Валова, буд. 3А)

про стягнення грошових коштів.

Процесуальні дії по справі.

18.06.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вх. №2041/08-07/25 (документ сформований в системі «Електронний суд» 18.06.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАНТИКОР» про стягнення суми 289080,00 грн, яка складається зі: 131400,00 грн збитків та 157680,00 грн - неустойки.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 18.06.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1879/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.

Ухвалою суду від 23.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1879/25 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/27/25. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/1879/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.(ч. 7 ст. 6 ГПК України).

Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/1879/25 від 23.06.2025 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 23.06.2025 о 16 год. 00 хв., про що свідчать довідки про доставку електронних листів.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 23.07.2025 сплив тридцятиденний строк, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення 20.08.2025.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про порушення відповідачем термінів реєстрації належним чином складеної та оформленої податкової накладної за договором поставки №РвФ/100/11.1-Р-НД-89/24 від 11.11.2024. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором щодо своєчасної реєстрації податкової накладної, позивач, керуючись п. 7.6 договору та положеннями ст. 22 ЦК України, ст. 225 ГК України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача неустойку в розмірі 157 680,00 грн та збитки в розмірі суми ПДВ, сплаченого позивачем у вартості товару, права на включення якого до податкового кредиту позивач позбавлений, в сумі 131400,00 грн.

30.06.2025 до суду від ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» надійшла заява вх. №13312/08-08/25 (документ сформований в системі Електронний суд 30.06.2025) про закриття провадження у справі в частині стягнення суми збитків в розмірі 131 400,00 грн на підставі пункту 2 частини 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору та про часткове повернення сплаченого судового збору. До заяви додані: витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №3878-425 від 27.06.2025, рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН від 25.06.2025 №13009982/32946566 та квитанція про реєстрацію податкової накладної від 25.06.2025.

У відзиві, який надійшов до суду 10.07.2025 (вх. №14157/08-08/25, документ сформований в системі Електронний суд 10.07.2025), відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, посилаючись на належне виконання ним як умов договору, так і вимог податкового законодавства України для отримання належного відшкодування податку на додану вартість учасниками правочину. Обґрунтовуючи свою позицію зазначив, що 17.01.2025 року податкова накладна № 12/1 від 19 грудня 2024 року була зареєстрована відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних за № . Реєстрація в ЄРПН зазначеної податкової накладної була здійснена у відповідності до вимог статті 201 Розділу V та пункту 89 підрозділу 2 Розділу ХХ Податкового кодексуУкраїни, а також вимог Наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року, яким затверджена форма податкової накладної та порядок її заповнення. Цього ж дня Державною податковою службою України реєстрація даної податкової накладної була зупинена з посиланням на п. 201.16 ст. 216 Податкового кодексу України, та запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі. За твердженням відповідача, 11.06.2025 року ним до Головного управління ДПС у Запорізькій області був поданий додаток 5 Таблиця даних платника податку на додану вартість, а 20.06.2025 року надані пояснення щодо природи господарської операції, відображеної в податковій накладній. У результаті чого 25.06.2025 року Комісією регіонального рівня було скасоване зупинення реєстрації податкової накладної № 12/1 від 19 грудня 2024 року. З урахуванням наведеного вважає вимоги про стягнення неустойки безпідставними, оскільки порушень з боку відповідача не відбулося. Також вважає поведінку позивача несправедливою, недобросовісною, незрозумілою та такою, що є зловживанням правом. Навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які понесені відповідачем під час розгляду даної справи в розмірі 2500,00 грн.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 11.07.2025 (вх. 14212/08-08/25, документ сформований в системі Електронний суд 10.07.2025) позивач вказує, що саме недобросовісна поведінка відповідача призвела до подання позову та нарахування неустойки, яка узгоджена сторонами у п. 7.6 договору.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання заперечень.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін суду не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАНТИКОР» (постачальник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (покупець, позивач у справі) укладено договір поставки № РвФ/100/11.1-Р-НД-89/24 (надалі договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцю у власність Продукцію, а саме: анодні заземлювачі (згідно Національного класифікатора України Єдиного закупівельного словника код ДК 021:20-6 Електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання) далі продукція, а Покупець прийняти та оплатити Продукцію в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що ціна цього договору визначається з урахуванням вартості Продукції, зазначеної у Специфікації, та складається із вартості Продукції, поставленої згідно усіх Заявок Покупця та не може перевищувати 788400,00 грн з ПДВ в тому числі ПДВ 131 400,00 грн.

Покупець здійснює оплату за кожну партію Продукції згідно наданого Постачальником рахунку-фактури у безготівковій формі на вказаний у Договорі рахунок Постачальника протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідної партії Продукції Покупцем (п. 4.1 договору).

У п. 4.4 договору встановлено, що податок на додану вартість нараховується за ставкою, що діє на дату виникнення податкових зобов`язань у сторін.

Відповідно до п. 6.16 договору Постачальник зобов`язується скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому Податковим кодексом України термін.

Пунктом 7.6 договору сторони погодили, що при порушенні Постачальником термінів реєстрації належним чином складеної та оформленої податкової накладної (розрахунку коригування), в тому числі з підстав зупинення реєстрації в ЄРПН, та/або віднесення платника до категорії ризикових відповідно до Постанови КабінетуМіністрів України від 11.12.2019 №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (із змінами та доповненнями)», Постачальник зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 20% від суми поставки та відшкодувати Покупцю збитки, понесені останнім у зв`язку з порушенням Постачальником своїх зобов`язань (у тому числі штрафні санкції згідно з податковим законодавством та компенсувати суму ПДВ, сплаченого у складі товару (послуги) на користь такого Постачальника).

Неустойка підлягає сплаті Постачальником Покупцю шляхом безготівкового розрахунку протягом 10 (десяти) календарних днів після отримання письмової претензії від Покупця.

Додатком №1 до Договору є Специфікація, яка містить найменування товару анодні заземлювачі, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю з ПДВ та загальну вартість з ПДВ 788 400,00 грн.

На виконання умов договору Постачальник поставив позивачеві продукцію (анодний заземлювач АЗКГЦ-2) на загальну суму 788 400,00 грн, про що свідчать видаткова накладна №000000092 від 19.12.2024 та товарно-транспортна накладна №000000092 від 19.12.2024.

Позивач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманої продукції виконав належним чином, що підтверджується платіжною інструкцією №6852 від 27.12.2024.

19.12.2024 відповідачем була оформлена податкова накладна порядковий номер 12, яка 17.01.2025 направлена для її реєстрації до Єдиного реєстру податкових накладних. 17.01.2025 Державною податковою службою України реєстрація податкової накладної від 19.12.2024 була зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165. В якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган зазначив: обсяг постачання товару / послуги 8545, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару / послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано відповідачеві надати пояснення та копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в реєстрі.

Позивач 01.04.2025 направив на адресу відповідача претензію №РвФ/10.1-ВИХ-3021-25 від 31.03.2025 з вимогою протягом 10 календарних днів з дня отримання даної претензії перерахувати 157 680,00 грн неустойки.

Претензія залишена відповідачем без реагування. Станом на дату звернення позивача до суду позовом, реєстрація податкової накладної від 19.12.2024 №12 була зупинена, неустойка в добровільному порядку відповідачем не сплачена.

11.06.2025 відповідач подав до Головного управління ДПС у Запорізькій області Додаток 5 Таблиця даних платника податку на додану вартість.

20.06.2025 відповідачем надані пояснення до контролюючого органу щодо природи господарської операції, відображеної в податковій накладній від 19.12.2024 №12.

У результаті опрацювання вказаних документів, поданих відповідачем до контролюючого органу, 25.06.2025 Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Запорізькій області прийнято рішення № 13009982/32946566 про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення збитків та неустойки, за яким відкрито провадження у даній справі.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Між сторонами виникли господарські відносини на підставі договору № РвФ/100/11.1-Р-НД-89/24 від 11.11.2024, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України (далі КГ України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем дотримано умови договору в частині виконання зобов`язань щодо оплати отриманого товару на загальну суму 788400,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 131 400,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 131400,00 грн.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За пунктами 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Пунктом 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків: · для податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) , - до 5-го календарного дня (включно) місяця, який наступний за місяцем їхнього складання; · для податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) - до 18 календарного дня (включно) місяця, яким наступний за місяцем їхнього складання.

У постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з 1 січня 2015 року ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Тобто саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Відповідно, лише зареєстрована в ЄРПН накладна є підставою для формування податкового кредиту.

При цьому п. 201.7. ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З огляду на вищевказане, у відповідача існує обов`язок з реєстрації податкової накладної щодо здійсненої поставки товару у строк, визначений п.201.10. ст. 201 ПК України з урахуванням приписів пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, за результатами здійсненої відповідачем поставки товарів позивачу та оформлення відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

б) дата відвантаження товарів.

У відповідності до вищевказаних положень ПК України, ураховуючи, що поставка товару позивачеві відбулась раніше за її оплату, відповідач зобов`язаний скласти та подати на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну датою відвантаження товару. Сума ПДВ, яку позивач сплатив відповідачу у складі оплати поставленого останнім товару, мали бути додані позивачем до складу податкового кредиту у відповідному звітному періоді згідно із встановленим податковим законодавством порядком.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (абзац пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Судом установлено, що відповідач у строки, встановлені Податковим кодексом України, надіслав для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 19.12.2024 №12, реєстрацію якої було зупинено та запропоновано відповідачеві надати додаткові пояснення та документи.

Відповідачем були надані пояснення та додаткові документи до контролюючого органу 11.06.2025 та 20.06.2025. Податкову накладну від 19.12.2024, порядковий номер 12, платника податку продавця ТОВ «НВП «УКРАНТИКОР», на загальну суму 788400,00 грн зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.06.2025.

Ураховуючи викладене, у зв`язку з врегулюванням спору щодо відшкодування податку на додану вартість в сумі 131 400,00 грн, позивач 30.06.2025, звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі в частині стягнення збитків в сумі 131 400,00 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне клопотання позивача задовольнити та закрити провадження у справі № 908/1879/25 в частині вимог про стягнення збитків в сумі 131 400,00 грн за відсутністю предмета спору.

Згідно з ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми неустойки в розмірі 157 680,00 грн.

Частиною 1, 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).

Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки/ акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 (пункт 7.10), від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 25).

Щодо обрання варіанту реалізації розсуду суду у контексті застосування його у системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме статей 3, 549, 628, 629 Цивільного кодексу України, пункту 201.10 Податкового кодексу України та статті 61 Конституції України слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи (пункт 7.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19).

Позивач та відповідач укладаючи договір поставки від 11.11.2024 №РвФ/100/11.1-Р-НД-89/24 у пункті 7.6 погодили, що при порушенні Постачальником термінів реєстрації належним чином складеної та оформленої податкової накладної (розрахунку коригування), в тому числі з підстав зупинення реєстрації в ЄРПН, Постачальник зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 20% від суми поставки та відшкодувати Покупцю збитки, понесені останнім у зв`язку з порушенням Постачальником своїх зобов`язань (у тому числі штрафні санкції згідно з податковим законодавством та компенсувати суму ПДВ, сплаченого у складі товару (послуги) на користь такого Постачальника).

За змістом цього пункту порушення полягає в недотриманні термінів реєстрації податкової накладної, в тому числі у зв`язку з зупиненням її реєстрації в ЄРПН.

Тобто, передбачена в пункті 7.6. договору відповідальність постачальника (відповідача) не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо поставки товару, оскільки виникає у разі невиконання продавцем вимог податкового законодавства.

Реєстрація податкової накладної має наслідком реалізацію майнового інтересу позивача на виникнення прав на податковий кредит, оскільки відповідно до абзацу другого пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів / послуг, є для покупця таких товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вирішуючи спір про стягнення штрафу, який визначений умовами договору, суд, з метою виконання завдань господарського судочинства, регламентованих ст.2 ГПК України, до спірних правовідносин в частині стягнення штрафу застосовує положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, згідно з якою, у разі порушення строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом, оскільки дана норма закону є імперативною і презюмує правові наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, які передбачені цим Кодексом.

За правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.06.2024 у справі № 927/1252/23 (п.п.4.50, 4.51), позивач не вправі встановлювати той чи інший вид відповідальності за правопорушення у сфері оподаткування.

При цьому, за характером, змістом та підставами виникнення суми, яка визначена позивачем, як штраф, вона виникає із зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), а не з господарських зобов`язань.

Господарський суд ураховує, що позивачем у позовній заяві не вказано, які його права або охоронюваний законом інтерес порушено відповідачем внаслідок зупинення реєстрації податкової накладної, яка, ураховуючи встановлені судом обставини у даній справі була зареєстрована в ЄРПН 25.06.2025. Реєстрація податкової накладної має наслідком реалізацію майнового інтересу позивача на виникнення права на податковий кредит.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення штрафу, яка обґрунтована посиланнями на умови договору щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, не узгоджується з вимогами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Таким чином, неналежне виконання таких умов договору (зупинення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання, що згідно з вимогами ст. 218 та частини 1 ст. 230 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Ураховуючи встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 157 680,00 грн є необґрунтованими, відтак суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У заяві, що надійшла до суду 30.06.2025 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 30.06.2025), позивач, зокрема, просив про часткове повернення позивачеві судового збору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні з позовом до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» було сплачено за платіжною інструкцією № 11272 від 12.06.2025 судовий збір у розмірі 3468,96 грн. Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується відповідною випискою. Дата надходження виписки до суду 17.06.2025.

Ураховуючи викладене, поверненню позивачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з Державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 1576,80 грн (пропорційно вимогам, в частині яких закрито провадження у справі) за ухвалою суду після набрання рішенням законної сили.

Судовий збір у розмірі 1892,16 грн відповідно до приписів ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі № 908/1879/25 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАНТИКОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» збитків в сумі 131400,00 грн (сто тридцять одна тисяча чотириста гривень) за відсутністю предмета спору.

У задоволенні позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАНТИКОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» неустойки в розмірі 157 680,00 грн (сто п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 коп.) - відмовити.

Повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (ідентифікаційний код юридичної особи 44907200) в особі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (33027, м. Рівне, вул. Вишенського Івана, буд. 4; ідентифікаційний код юридичної особи 45182059) з Державного бюджету України суму 1576,80 грн (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість гривень 80 коп.) судового збору, перерахованого за платіжною інструкцією № 11272 від 12.06.2025 на суму 3468,96 грн за ухвалою суду після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 20.08.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько