ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Справа № 926/1577/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

секретар судового засідання Озоровська А.Б.

за участі представників:

позивача: Петікар А.В.

відповідача 1: Сьоміна І.В.

відповідача 2: Петричук Л.І. (в режимі ВКЗ)

розглянувши матеріали

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Ротара Михайла Михайловича

до відповідачів 1) Чернівецької міської ради

2) Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області

про визнання незаконним та скасування державної реєстрації земельної ділянки, рішення міської ради, рішення Державного реєстратора

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.

Фізична особа-підприємець Ротар Михайло Михайлович звернувся з позовом до Господарського суду Чернівецької області до Чернівецької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський земельний центр" та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про :

- визнання незаконної та скасування державної реєстрації земельної ділянки з моменту її проведення, тобто 30 жовтня 2023 року, площею 0,2587 га, кадастровий номер :35:002:0138, місце розташування Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, 226 Д, цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, шляхом внесення запису до поземельної книги відомостей про її скасування;

- визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради від 25.01.2024 № 1623 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" в частині п. 269 додатку до цього рішення відносно земельної ділянки, площею 0,2587 га, кадастровий номер :35:002:0138, місце розташування Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, 226Д, цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку;

- визнання незаконним та скасування рішення Державного реєстратора Чернівецької міської ради Шевчук Наталії Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 72036964 від 13.03.2024р, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 54096057.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 01.06.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський земельний центр" виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, та сформовано земельну ділянку на якій знаходиться приміщення позивача приєднавши суміжні земельні ділянки інших землекористувачів та проїзд, що загалом становить 0,2587га.

30.06.2023 відповідачем-2 на підставі технічної документації, яку виготовило Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський земельний центр" зареєстровано земельну ділянку, площею 0,2587 га, кадастровий номер :35:002:0138, місцерозташування Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, 226 Д, цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.

25.01.2024 відповідачем-1 прийнято рішення № 1623 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" в частині п. 269 додатку до цього рішення стосовно земельної ділянки позивача, площею 0,2587 га, кадастровий номер :35:002:0138, місце розташування АДРЕСА_1 , цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.

13.03.2023 рішенням Державного реєстратора Чернівецької міської Ради Шевчук Наталії Сергіївни здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав.

Позивач вважає, що сформована земельна ділянка не відповідає розмірам (конфігурації меж) фактичного використання, необхідного для обслуговування його нежитлової будівлі.

Крім того, на думку позивача земельній ділянці присвоєно не існуючий (не законний) вид цільового призначення.

Представник відповідача-1 у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення приймалось відповідно до статей 12, 20, 79-1, 83, 122, 186 Земельного кодексу України, статей 35, 57 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 476, Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, рішення міської ради VІІІ скликання від 31.05.2021 №272 «Про проведення робіт із землеустрою щодо інвентаризації земель міста Чернівці».

В свою чергу, рішення Чернівецької міської ради від 31.05.2021 № 272 «Про проведення робіт із землеустрою щодо інвентаризації земель міста Чернівці» приймалось відповідно до Земельного кодексу України, статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Закону України «Про землеустрій», Постанови Кабінету Міністрів від 05.06.2019 №476 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», а також з метою здійснення контролю за використанням та охороною земель, визначення кількісного та якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь, аналізу вільних земель та визначення інвестиційно-привабливих територій.

В подальшому, на виконання рішення Чернівецької міської ради від 31.05.2021 № 272 та відповідно до умов договору від 15.02.2022 ТОВ «ПоділляЗемЦентр» протягом 2023 року забезпечено здійснення реєстрації в Державному земельному кадастрі однієї тисячі десяти земельних ділянок на території міста Чернівці, в тому числі й земельної ділянки з кадастровим номером :35:002:0138, площею 0,2587га.

Враховуючи, що земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі, розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, беручи до уваги пропозиції Департаменту урбаністики та архітектури міської ради, Чернівецька міська рада у відповідності та з урахуванням вимог чинного законодавства прийняла оскаржуване рішення.

Будь-які заяви позивача та його твердження не мають жодного відношення до оскаржуваного рішення та не пов`язані з предметом позову, зокрема, не пов`язані з процедурою проведення інвентаризації земель міста, розробкою технічної документації, реєстрацією земельних ділянок як об`єктів цивільних прав та, як наслідок, затвердженням технічної документації оскаржуваним рішенням та реєстрацією права власності на них.

У свою чергу, пунктом 5 частини четвертої статті 186 Земельного кодексу України визначено, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель стосовно земельних ділянок державної або комунальної власності затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною восьмою цієї статті підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Сама по собі констатація того, що рішення міської ради, яке оскаржується, порушує права і інтереси позивача, без обґрунтування належними та допустимими доказами, не може вважатися належним обґрунтуванням позову та не дає підстав для його задоволення.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, Чернівецька міська рада реалізувала своє право та право територіальної громади міста Чернівців самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Представник відповідача-2 у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Чернівецької міської ради з метою отримання земельної ділянки, якою він користується в оренду чи у власність, а відповідно і відсутня відмова Чернівецької міської ради в наданні у власність чи у користування позивачу земельної ділянки необхідної для обслуговування належної йому на праві власності земельної ділянки.

Звернення позивача до суду є передчасним, оскільки формування земельної ділянки з кадастровим номером :35:002:0138 не впливає на його права та обов`язки, адже у разі звернення до Чернівецької міської ради з відповідною заявою, остання зобов`язана передати земельну ділянку у власність або користування позивачу в розмірі необхідному для обслуговування належної йому будівлі. Формування такої земельної ділянки може бути здійснене шляхом розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :35:002:0138.

Підстави для відмови державного кадастрового реєстратора у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є виключними та чітко передбачені чинним законодавством, відсутність даних підстав унеможливлює надання такої відмови та передбачає обов`язок державного кадастрового реєстратора здійснити державну реєстрацію земельної ділянки.

Крім того, відповідальність за якість робіт із землеустрою та відповідність технічної документації чинному законодавству, на основі якої вносяться відомості до Державного земельного кадастру несе розробник документації із землеустрою.

ІІ. Рух справи у суді

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Ніколаєва М.І.

Ухвалою суду від 15.05.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк до 21.05.2025 для усунення недоліків.

16.05.2025 на виконання ухвали суду від 15.05.2025 позивачем надіслано суду листа про виправлення недоліків.

Ухвалою суду від 16.05.2025 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.06.2025.

28.05.2025 від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов.

29.05.2025 від представника відповідача-2 надійшов відзив на позов.

29.05.2025 від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надійшло клопотання про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 29.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача 2 про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції.

04.06.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 10.06.2025 оголошено перерву до 25.06.2025.

17.06.2025 від представника відповідача-2 надійшло заперечення на клопотання про долучення письмових доказів.

24.06.2025 від представника відповідача 1 надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 25.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.07.2025.

08.07.2025 від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

10.07.2025 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в судовому засіданні Чернівецького апеляційного суду у справі №727/994/24.

Ухвалою суду від 10.07.2025 розгляд справи відкладено на 23.07.2025.

У клопотанні від 18.07.2025 представник відповідача-2 просив здійснити розгляд справи без його участі у зв`язку з перебуванням у щорічній основній відпустці та значною навантаженістю представників Головного управління.

У судовому засіданні 23.07.2025 оголошено перерву до 21.08.2025.

21.08.2025 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи акту обстеження від 14.08.2025.

У судовому засіданні 21.08.2025 представник відповідача-1 усно просив визнати поважним та поновити строк на подання доказів по справі та долучити до матеріалів справи акт обстеження земельної ділянки.

Присутній у судовому засіданні представник позивача не заперечував проти долучення до матеріалів справи акту обстеження земельної ділянки.

Вищевказане клопотання суд відхилив, оскільки відповідачем-1 не обґрунтовано неможливість подання вищевказаного доказу з причин, що не залежать від нього, до закінчення підготовчого провадження.

Присутній у судовому засіданні 21.08.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідачів заперечили проти задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У судовому засіданні 21.08.2025 проголошено скорочене рішення.

III. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №424140642 від 25.04.2025 ОСОБА_1 з 27.07.2004 належить право власності на нежитлову будівлю по вул. Руській 226 д.

Рішенням 41 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 25.01.2024 №1623 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, виду цільового призначення земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення.

В Додатку №1 до вищевказаного рішення зазначено земельну ділянку з кадастровим номером :35:002:0138, площею 0,2587 га в АДРЕСА_1, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, код виду цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №424131062 від 25.04.2025 за Чернівецькою міською радою з 11.03.2024 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :35:002:0138, площею 0,2587 га.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.04.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :35:002:0138 по АДРЕСА_1 має цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.

Технічна документації із землеустрою щодо інвентаризації земель здійснена 01.06.2023 ТОВ «ПоділляЗемЦентр».

Державна реєстрація земельної ділянки здійснена 30.11.2023 відділом №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

02.05.2025 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на нежитлові будівлі розташовані в АДРЕСА_1 .

07.05.2025 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради видано довідку в тому, що ОСОБА_1 є власником будівлі спортивно-оздоровчого комплексу літ. А площею 649,40 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.07.2004, яка розташована на земельній ділянці площею 0,2587 га з кадастровим номером :35:002:0138 з поштовою адресою АДРЕСА_1 .

На підставі договору дарування від 24.02.2003 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 незавершений будівництвом ангар, металевий, площею 450,1 кв.м., поштова адреса АДРЕСА_3 . Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №480,

Доказів реєстрації права власності у встановленому законом порядку на незавершене будівництво - ангар, металевий, площею 450,1 кв.м суду не надано.

Доказів отримання дозвільних документів на будівництво вищевказаного ангару суду не надано.

Доказів наявності договірних відносин щодо оренди земельної ділянки, на якій знаходиться незавершене будівництво суду не надано.

З наявного в матеріалах справи листа Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 23.06.2025 вбачається, що згідно генерального плану міста Чернівці, затвердженого рішенням 48 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 27.03.2014 №1171 через земельну ділянку площею 0,2587 га (кадастровий номер :35:002:0138) яка сформована в межах інвентаризації земель проїзд не передбачено.

Належних та допустимих доказів наявності на спірній земельній ділянці проїзду позивач суду не надав.

Вважаючи, що дії відповідачів призвели до порушення прав позивача, як власника нежитлового приміщення Фізична особа-підприємець Ротар Михайло Михайлович звернувся з даним позовом до суду.

IV. Позиція суду по суті спору

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 та ч. 1, 2 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 статті 13 Конституції України, власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч. 1 статті 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Як передбачено пп. а) ч. 2 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Статтею 19 Земельної кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1). Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (ч. 2). Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим (ч. 3).

У відповідності до ч. 1 статті 20 Земельного кодексу України, при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками (абзаци перший-третій частини 2 статті 20 Земельного кодексу України).

У відповідності до ч. 5 статті 20 Земельного кодексу України, класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру. Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Згідно з статтею 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1).

За змістом ч. 2 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частини 3, 4 статті 79-1 Земельного кодексу України).

За змістом пункту 3 частини п`ятої статті 186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель затверджується щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

За п. а) статті 19 Закону України Про землеустрій, до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель (пп. к частини другої статті 25 Закону України Про землеустрій).

У відповідності до частин першої-третьої статті 35 Закону України Про землеустрій, інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Порядок проведення інвентаризації земель затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України Про землеустрій передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель розробляється за рішенням власників (розпорядників) земельних ділянок або за рішенням сільських, селищних, міських рад. Рішення про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення приймається у порядку, визначеному статтею 35 цього Закону.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель включає:

а) пояснювальну записку;

б) матеріали топографо-геодезичних вишукувань;

в) пропозиції щодо узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, що посвідчують право на земельну ділянку, та Державному земельному кадастрі;

г) робочий і зведений інвентаризаційні плани;

ґ) переліки земельних ділянок (земель) у розрізі за категоріями земель та угіддями, наданих у власність (користування) з кадастровими номерами, наданих у власність (користування) без кадастрових номерів, не наданих у власність чи користування, що використовуються без документів, що посвідчують право на них, що використовуються не за цільовим призначенням, невитребуваних земельних часток (паїв), відумерлої спадщини;

д) відомості про меліоративну мережу або її складову частину/частини, в тому числі надані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері гідротехнічної меліорації земель, для державної реєстрації меліоративної мережі або її складової частини/частин у Державному земельному кадастрі, а також про земельні ділянки, на яких вони розміщені;

е) відомості про земельні ділянки (частини земельних ділянок) та масиви земель сільськогосподарського призначення, включених до території обслуговування меліоративної мережі.

У разі формування земельної ділянки технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель також включає:

а) відомості про обчислення площі земельної ділянки;

б) кадастровий план земельної ділянки;

в) перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

г) відомості про встановлені межові знаки.

У разі виправлення помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру щодо меж земельних ділянок та/або інших відомостей про земельні ділянки, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель також включає кадастрові плани відповідних земельних ділянок із зазначенням виправлених відомостей про них.

У разі формування земельної ділянки під час інвентаризації земель не допускається:

а) розташування однієї будівлі на декількох земельних ділянках;

б) розташування на земельній ділянці лише окремої частини будівлі.

Кадастрові плани земельних ділянок, помилки у відомостях Державного земельного кадастру щодо яких виправляються, погоджуються з власниками таких земельних ділянок (якщо земельна ділянка перебуває у користуванні - також із землекористувачем).

У відповідності до абзацу першого п. 8 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 476, підставою для проведення інвентаризації земель є рішення власників (розпорядників) земельних ділянок або рішення сільських, селищних, міських рад. Рішення про розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення приймається у порядку, визначеному статтею 35 Закону України Про землеустрій.

Предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради від 25.01.2024 № 1623 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель" в частині п. 269 додатку до цього рішення відносно земельної ділянки, площею 0,2587 га, кадастровий номер :35:002:0138, місце розташування Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Руська, 226Д, цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, особа може звернутися до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом.

Зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України випливає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Порушеним правом слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Тобто, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права та звернення про здійснення його захисту особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Тому вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд у першу чергу повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) відкрито провадження у справі, належним позивачем.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів спірним рішенням Чернівецької міської ради та державною реєстрацією земельної ділянки виходячи з наступного.

Доводи позивача про те, що в технічній документації незаконно присвоєно вид цільового призначення земельної ділянки 03.10 - для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компанії, які займаються діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, оскільки згідно з Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010р. "Про затвердження класифікації видів цільового призначення земель" під кодом 03.10 значиться інше цільове призначення спростовується наступним:

Наказ Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 "Про затвердження класифікації видів цільового призначення земель" втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 586 від 22.03.2023.

Таким чином, на момент формування та державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :35:002:0138 присвоєння цільового призначення земельним ділянкам відбувалося відповідно до додатку 59 (Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок) Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051).

Відповідно до даного Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок за кодом 03.10 значиться саме той вид цільового призначення, який присвоєний земельній ділянці з кадастровим номером :35:002:0138.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо необґрунтованості площі земельної ділянки, і що земельна ділянка мала формуватись виключно під будівлями позивача, а крім нежитлової будівлі позивача включені до вищевказаної земельної ділянки ще будівлі ангару, власником якого є ОСОБА_2 та проїзд який є місцем загального використання.

Як встановив суд, ще з 27.07.2004 ОСОБА_1 належить право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 .

Доказів звернення до Чернівецької міської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування вищевказаного нежитлового будинку позивачем не надано.

Позивач не виготовив проекту відведення земельної ділянки, не звертався до відповідача-1 щодо зміни площі земельної ділянки, яку бажає відвести, тобто не вчинив жодних дій для оформлення у встановленому законом порядку права користування земельною ділянкою, на якій розташовані належний йому нежитловий будинок.

Позивач не довів жодними доказами відповідність вимогам містобудівного та земельного законодавства формування земельної ділянки лише в межах периметрів належної йому нежитлової будівлі, та що він звертався до відповідача-1 щодо формування земельної ділянки лише в таких межах.

Натомість, відповідач-1 діяв послідовно і в законний спосіб, оскільки затвердив проект землеустрою щодо інвентаризації належної йому земельної ділянки.

Суд встановив, що на підставі договору дарування від 24.02.2003 ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 незавершений будівництвом ангар, металевий, площею 450,1 кв.м., поштова адреса АДРЕСА_3 . Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №480,

Доказів реєстрації права власності у встановленому законом порядку на незавершене будівництво - ангар, металевий, площею 450,1 кв.м суду не надано.

Доказів отримання дозвільних документів на будівництво вищевказаного ангару суду не надано.

Доказів наявності договірних відносин щодо оренди земельної ділянки, на якій знаходиться незавершене будівництво суду не надано.

За відсутності доказів законності будівництва сам факт укладення договору дарування не свідчить про те, що у особи правомірно виникло право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

За таких обставин справи суд виснує, що відсутні правові підстави вважати, що на сформованій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно чи об`єкт незавершеного будівництва, який перебуває у власності іншої особи.

В подальшому, у разі оформлення іншою особою права власності на нерухоме майно, що знаходиться на спірній земельній ділянці, позивач не позбавлений права звернутись до Чернівецької міської ради із заявою про поділ земельної ділянки

Окрім того, відповідно до листа Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 23.06.2025 згідно генерального плану міста Чернівці, затвердженого рішенням 48 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 27.03.2014 №1171 через земельну ділянку площею 0,2587 га (кадастровий номер :35:002:0138) яка сформована в межах інвентаризації земель проїзд не передбачено.

Належних та допустимих доказів наявності на спірній земельній ділянці проїзду позивач суду не надав.

Враховуючи, що відсутні підстави для визнання незаконною державної реєстрації земельної ділянки та визнання незаконним і скасування рішення відповідача-1 у задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора теж слід відмовити, оскільки дана вимога є похідною від вищевказаних, а в позовній заяві не наведено самостійних підстав для її задоволення.

За таких обставин справи у задоволенні позову слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат.

Пунктом частиною 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 194, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 26.08.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв