ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Справа№ 910/131/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025

у справі № 910/131/25 (суддя Балац С.В.)

за позовом Служби зовнішньої розвідки України

до Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича

про стягнення 111 999,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Служби зовнішньої розвідки України звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Павленко Сергій Олександрович про стягнення 111 999,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 03.05.2024 № 239/24, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 111 999,44 грн., з яких: 11 999,94 грн. - пеня та 99 999,50 грн. - штраф.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Павленко Сергія Олександровича на користь Служби зовнішньої розвідки України пеню в сумі 11 999 грн 94 коп, штраф в сумі 99 999 грн 50 коп та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з встановленого та доведеного позивачем факту відсутності виконання робіт у встановлений Договором строк. При цьому, судом відхилено заперечення відповідача щодо відсутності допуску до об`єкта, оскільки відповідачем не доведено факту такої відмови, а наявні в матеріалах справи таблиці відповідача із переліком автомобілів та лист, у якому відповідач повідомляє про необхідність отримання допуску, без ідентифікації відправлення позивачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25, Фізична особа-підприємець Павленко Сергій Олександрович звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 яким задоволено повністю позов Служби зовнішньої розвідки України про стягнення з Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича про стягнення штрафу та пені в сумі 111 999, 44 грн. Прийняти нове рішення про відмову у задоволені повністю позову Служби зовнішньої розвідки України про стягнення з Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича про стягнення штрафу та пені в сумі 111 999, 44 грн. Судові витрати покласти на позивача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не встановлено обставини, що мають значення для справи, неправильно досліджено докази та не надано оцінки доказам, наявним у матеріалах.

Апелянт вважає, що вина позивача за обставинами справи полягає у невиконанні ним зобов`язань, про які наголошував відповідач у відзиві на позов та у запереченнях на відзив, а саме: щодо обов`язку забезпечення допуску до об`єкта; щодо обов`язку сприяння Виконавцеві та мало місце безпідставне ухилення від продовження строку дії виконання робіт в межах строку Договору.

За доводами відповідача, він повідомляв Замовника про готовність виконати роботи за Договором, наголосивши, що відповідно до пункту 2.2. розділу 2 Договору Сторони мають підстави і можливість укласти Додаткову угоду про продовження строку виконання робіт в межах строку дії Договору та визначення чіткого алгоритму допуску працівників і транспорту Виконавця на Об`єкт Замовника.

Крім того, на переконання скаржника, судом не було застосовано до правовідносин положення статей 612, 613 ЦК України.

З наведених підстав відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

20.05.2025 позивачем через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив проти доводів апеляційної скарги, зазначивши, що факти, на які посилається відповідач є такими, що не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами, а рішення Господарського суду міста Києва в повній мірі є обґрунтованим та законним.

Позивач наголошує, що доказів, які б підтверджували його відмову в допуску працівників чи транспорту відповідача на об`єкт позивача ним до матеріалів справи не додано.

За доводами позивача, на виконання умов Договору допуск на об`єкт працівникам на підставі поданих відповідачем списків надано від 06.06.2024, однак незважаючи на надання допуску на прохід працівників відповідача та проїзд його транспорту на територію позивача, вказане відповідачем здійснено не було, до виконання робіт він не приступив.

Відтак, позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/131/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

06.05.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази надсилання копії апеляційної скарги Службі зовнішньої розвідки України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 та призначено до розгляду вказану апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

15.05.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, враховуючи тимчасові непрацездатності суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/131/25 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено договір від 03.05.2024 № 239/24 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач зобов`язується за завданням позивача на свій ризик виконати та здати йому в установлений цим Договором строк послуги з поточного ремонту будівлі спеціального призначення № 2 (інв.. № 10322901), розташованої у м. Києві (ремонт технічного приміщення № 010) (далі - роботи) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що роботи за цим Договором виконуються до 31.08.2024.

Положеннями пункту 13.3.4 Договору передбачено, що позивач зобов`язаний забезпечити допуск на територію об`єкта працівників відповідача для виконання робіт по Договору на підставі наданих списків.

Умовами пункту 13.5 Договору визначено, що позивач має право з підстав передбачених пунктом 14.7 Договору розірвати цей Договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення відповідачу (цінним листом з описом вкладення). У такому випадку Договір вважається розірваним в односторонньому порядку без укладення додаткової угоди про розірвання Договору з моменту направлення письмового повідомлення.

Відповідальність сторін передбачена розділом 14 Договору, а саме, зокрема:

- відповідач несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов`язань за Договором і у таких сумах: у разі порушення строку виконання робіт за цим Договором з відповідача стягується пеня у розмірі 1% договірної ціни цього Договору за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % вказаної ціни (п. 14.3 Договору);

- у разі одностороннього розірвання Договору з підстав невиконання (неналежного виконання) відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором останній зобов`язується сплатити на користь позивача штраф у розмірі двадцяти п`яти відсотків від договірної ціни цього Договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання Договору (п. 14.7 Договору).

Позивач стверджує, що відповідачем порушено виконання зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 03.05.2024 № 239/24, що призвело до звернення з даним позовом про стягнення з відповідача 111 999,44 грн., з яких: 11 999,94 грн. - пеня та 99 999,50 грн. - штраф.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач посилається на відсутність допуску до об`єкта виконання робіт, оскільки без письмового допуску охорона не допускала виконавця навіть на прилеглу до КПП територію, враховуючи специфіку пропускного режиму позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Позивач стверджує, що відповідачем не здійснено виконання робіт за Договором.

Разом з тим, судова колегія враховує, що відповідачем вказаний факт не заперечується, а невиконання робіт пояснюється відсутністю допуску на територію позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листами від 08.07.2024 № 16/4/2919 та від 25.07.2024 № 16/4/3234 щодо виконання робіт за Договором, які відповідачем розпочаті не були.

Приймаючи до уваги відсутність виконання робіт у встановлений Договором строк, позивачем направлений на адресу місцезнаходження відповідача лист від 03.09.2024 № 16/4/3854 про розірвання Договору та сплату штрафу. Вказаний лист направлений 04.09.2024, що підтверджується копією поштового конверту з ідентифікатором відправлення 045), який 03.10.2024 був повернутий за закінченням терміну зберігання.

Відтак, в розумінні пункту 13.5 Договору, укладений між сторонами спору Договір є розірваним з 04.10.2024.

Колегія суддів вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 11 999,94 грн. та штрафу в сумі 99 999,50 грн, у зв`язку із чим вказані вимоги підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача зводяться до тверджень про відсутність допуску на територію позивача, у зв`язку з чим неможливо було розпочати виконання робіт за договором.

Аналогічні доводи наведені відповідачем й в обгрунтування апеляційної скарги, перевіривши які, з урахуванням того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та враховуючи критерій вірогідності доказів, колегія суддів встановила, що відповідачем не доведено тих обставин, на які він посилається.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів відмови позивачу в допуску до території позивача, а наявні в матеріалах справи таблиці відповідача із переліком автомобілів: від 20.03.2024 № 0193/011200 та від 31.07.2024 № 0201/011200 та лист від 06.08.2024 № 001-1п/011200 в якому відповідач повідомляє про необхідність отримання допуску до об`єкту - не містять ідентифікації відправлення, при цьому посилання у вказаному листі на попередні листи відповідача від 20.03.2024 № 0193/011200 та від 31.07.2024 № 0201/011200 відхиляються судом, оскільки такі листи відсутні в матеріалах справи.

Твердження відповідача про те, що лист позивача від 03.09.2024 № 16/4/3854 про розірвання Договору підписаний неуповноваженою особою спростовується наявною в матеріалах справи довіреністю позивача від 15.08.2024 № 207.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду у справі № 910/11397/18 колегія суддів відхиляє, оскільки вказану постанову прийнято Верховним Судом з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення, зокрема, у справі № 910/11397/18 Верховним Судом висловлено позицію щодо спорів про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови замовника від договору підряду, натомість в межах даної справи розглядається позов про стягнення з відповідача пені та штрафу за його невиконання, відтак посилання відповідача на вказану справу є нерелевантними.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи відсутність доказів виконання відповідачем умов договору та більш того - підтвердження останнім такої обставини, з огляду на необґрунтованість заперечень відповідача, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду про наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Судова колегія апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павленка Сергія Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/131/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/131/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич