ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. Справа № 922/2458/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Зелко груп (адреса: 02002, м. Київ, вул. Євгена Котляра, буд. 4-А; )
до Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" (адреса: 61007, м. Харків, пр.-т Героїв Харкова, буд. 275; )
про стягнення 249374,89 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Зелко груп (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" (далі - відповідач) 249374,89 грн, з яких:

137858,78 грн - основного боргу;

19111,38 грн - пені;

77991,88 грн - інфляційного збільшення;

14412,85 грн - 3% річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки промислового обладнання та комплектуючих виробів № ОД/016-21 від 27.10.2021 щодо своєчасного та повного розрахунку за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.07.2025 відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З метою повідомлення сторін про порядок розгляду справи та надання їм можливості реалізувати власні процесуальні права, судом направлено копії ухвали від 18.07.2025 до електронних кабінетів позивача та відповідача в системі Електронний суд, про що свідчать долучені до матеріалів справи довідки про доставку електронного листа від 19/07.2025 (а. с. 35-36).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд справи, а останні в розумінні ст. 120, 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

В процесі розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.07.2025.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 27.10.2021 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки промислового обладнання та комплектуючих виробів № ОД/016-21 (далі за текстом договір; а. с. 9-11), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця промислове обладнання та комплектуючі вироби, перелік, кількість та вартість якого вказуються у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується своєчасно прийняти товар та оплатити вартість на умовах та у порядку, визначеному цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. п. 2.1, 2.4 договору, ціна товару, його кількість та технічні характеристики вказані у додатках № 1 та № 2 до цього договору.

Загальна сума договору включає в себе вартість товару, витрати на пакування та завантаження товару на транспортний засіб покупця, а також пуско-налагоджувальні роботи та навчання обслуговуючого персоналу після монтажу на площі покупця.

На підставі п. 3.1 договору оплата товару здійснюється наступним чином:

покупець сплачує авансовий платіж в розмірі 50% в сумі 689293,90 грн (шістсот вісімдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто три грн 90 коп.) з урахуванням ПДВ (20%) 114882,32 грн від загальної вартості товару, визначеного специфікацією, протягом 3 (три) банківських дні з дати підписання договору;

проміжний платіж (40%) в сумі 551435,12 грн (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча чотириста тридцять п`ять грн 78 коп.) з урахуванням ПДВ (20%) 91905,85 грн, здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати прибуття товару на адресу покупця.

Остаточний розрахунок 10% від суми 137858,78 грн (сто тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім грн 78 коп.) з урахуванням ПДВ 22976,46 грн від загальної вартості товару, покупець сплачує протягом 3 (трьох) банківських днів з дати введення товару в експлуатацію.

Відповідно до п. п. 3.2-3.3 договору умова перерахування покупцем авансового платежу (попередньої оплати) у розмірі 50%, є істотною умовою цього договору. Датою платежу за цим договором вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що покупець, за порушення строків оплати поставленого товару, якщо за умовами договору товар постачається до моменту остаточного розрахунку, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, починаючи з дати поставки товару.

Згідно з п. 11.2 договору, останній діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Додатком №1 до Договору поставки - «Специфікація на товари та роботи» передбачено наступні умови щодо товару, кількості та ціни:

Найменування товару - компресор Zеlko 250D, серія ZelkoAIR (Зелко, Україна);

Кількість 1 шт.;

Ціна без ПДВ 1 148 823,17 грн.

Ціна товару з ПДВ 1 378 587,80 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем на виконання умов договору були оплачені наступні платежі:

- 02.11.2021 р. авансовий платіж в розмірі 50%, що станом на дату проведення оплати склало 689 293,90 грн., в тому числі ПДВ 114 882,32 грн. (п.3.1.1. Договору поставки), що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Зелко Груп» в АТ КБ «Приватбанк» від 09.07.2025 р.

- 14.12.2021 р. проміжний платіж в розмірі 40%, що станом на дату проведення оплати склало 551 435,12 грн., в тому числі ПДВ 91 905,85 грн. (п. 3.1.2. Договору поставки), що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Зелко Груп» в АТ КБ «Приватбанк» від 09.07.2025 р.

Згідно з видатковою накладною № 324 від 10.12.2021 (а. с. 12) позивач поставив, а відповідач прийняв без будь-яких заперечень товар, а саме: компресор Zelko 250D, серія ZelkoAIR на загальну суму 1378587,80 грн.

Як зазначає позивач, 17 січня 2022 року інженером ТОВ «Зелко Груп» Дубиною С.В. було введено в експлуатацію поставлений компресор Zеlko 250D, серія ZelkoAIR (проведено пусконалагоджувальні роботи та інструктаж для персоналу). Після закінчення пусконалагоджувальних робіт та інструктажу персоналу інженером ТОВ «Зелко Груп» Дубиною С.В. були передані представнику відповідача Маковецькому В.П. два примірники Акту введення в експлуатацію від 17.01.2022 р., підписані зі сторони позивача та скріплені його печаткою. Однак, до цього часу відповідачем не повернуто позивачу підписаний з його сторони примірник Акту введення в експлуатацію від 17.01.2022 р

Також як зазначає позивач, всупереч умовам наведеного договору, відповідач отримавши товар, не провів кінцевого розрахунку за нього, і його борг перед позивачем складає 137858,78 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на електронну адресу відповідача лист з пропозицією сплати існуючого боргу, у відповідь на який відповідач надіслав лист № 60/39-Д від 05.06.2025, в якому визнав існування заборгованості у розмірі 137858,78 грн та запропонував погасити заборгованість рівними платежами до грудня 2025 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з пропозицією відповідача не погодився та звернувся на адресу останнього з претензією № 007-06/25 від 12.06.2025, в якій вимагав погашення існуючої заборгованості, а також сплати пені, інфляційного збільшення боргу та 3% річних.

Відповідач зазначену претензію залишив без відповіді, а викладені у ній вимоги без задоволення.

Обставини щодо стягнення з відповідача боргу за поставлений товар в сумі 137858,78 грн стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, позивач на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нарахував до стягнення з відповідача 19111,38 грн пені за період з 21.02.2022 по 20.07.2022, 77991,88 грн інфляційних за прострочення оплати протягом лютого 2022 червня 2025 та 14412,85 грн 3% річних за прострочення оплати з 21.01.2022 до 16.07.2025.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У даному випадку, як свідчать матеріали справи, позивач виконав свої зобов`язання за договором поставки промислового обладнання та комплектуючих виробів № ОД/016-21 від 27.10.2021 поставивши відповідачу обумовлений цим договором товар на загальну суму 1378587,80 грн.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати цього товару в повному обсязі не виконав, його борг перед позивачем складає 137858,78 грн.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач в процесі розгляду даної справи не спростував зазначені обставини та не надав суду доказів оплати цього боргу, суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про задоволення позову в даній частині вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 137858,78 грн.

Щодо позову в частині стягнення пені суд зазначає.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось, на підставі п. 7.2 договору покупець, за порушення строків оплати поставленого товару, якщо за умовами договору товар постачається до моменту остаточного розрахунку, сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, починаючи з дати поставки товару.

У даному випадку, факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати отриманого товару підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування пені за таке прострочення в порядку, визначеному вказаними положеннями чинного законодавства та умовами договору.

Як свідчить здійснений позивачем розрахунок, за допущені порушення умов договору позивач на суму існуючого боргу нарахував відповідачу 19111,38 грн пені за період прострочення з 21.01.2022 до 20.07.2022 (тобто за 6 місячний термін прострочення оплати)

Перевіривши складений позивачем розрахунок пені, суд констатує його арифметичну вірність. Перевірка розрахунку пені судом здійснювалася за допомогою інструменту Юридичний калькулятор (https://calc.sitebuy.pro/).

За таких обставин, позов в частині стягнення пені також підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в наведеній вище сумі.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних суд зазначає таке.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за отриманий товар підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування інфляційних та 3% річних за таке прострочення.

Як свідчить здійснений позивачем розрахунок, за допущені порушення умов договору позивач на суму існуючого боргу нарахував відповідачу 77991,88 грн інфляційних за прострочення оплати протягом лютого 2022 червня 2025 та 14412,85 грн 3% річних за прострочення оплати з 21.01.2022 до 16.07.2025.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та 3% річних, суд констатує, що його здійснено арифметично вірно. Перевірка розрахунку інфляційних та річних судом здійснювався за допомогою інструменту Юридичний калькулятор (https://calc.sitebuy.pro/).

За таких обставин, позов в даній частині вимог також підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні та 3% річних в наведених сумах.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за наслідками розгляду справи позов підлягає задоволенню, судові витрати у справі підлягають покладенню на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2992,50 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод" (адреса: 61007, м. Харків, пр.-т Героїв Харкова, буд. 275; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зелко груп (адреса: 02002, м. Київ, вул. Євгена Котляра, буд. 4-А; ):

137858,78 грн - основного боргу за Договором поставки промислового обладнання та комплектуючих виробів №ОД/016-21 від 27.10.2021;

19111,38 грн - пені;

77991,88 грн - інфляційного збільшення;

14412,85 грн - 3% річних;

2992,50 грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак