ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025м. ДніпроСправа № 904/2670/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

за позовом 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 58 739,22 грн

Представники:

від позивача: Спіцина Л.Ю.;

від відповідача: Неволін Ю.О.;

СУТЬ СПОРУ:

8 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА", в якій просить суд:

- визнати недійсним додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024, укладеного між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА" на користь 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області пеню у розмірі 58 739,22 грн.

Суд ухвалою від 26.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання на 11.06.2025.

05.06.2025 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 05.06.2025 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовив.

11.06.2025 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що предметом договору між позивачем та відповідачем було виготовлення та монтаж спеціальних воріт. При виконанні цього договору здійснюється безпосередньо виробництво компонентів, тобто виготовлення елементів майбутнього товару, закупівля інших складових для виготовлення товару, отримання, контроль складових від суміжників, кінцеве збирання виробу з виготовлених власних та наданих учасниками виробничого ланцюжка компонентів, безпосередньо монтаж готового виробу після підготовчих робіт на самому об`єкті. Очевидно, що це не суто офісна робота, це справжнє виробництво зі задіяними на ньому працівниками та з наявністю суміжних виробництв, де теж працюють люди. Вплив непередбачуваних відключень електрики (особливо влітку 2024 року, під час виконання договору) навіть немає потреби розлого описувати, бо без електрики не можуть працювати не тільки обладнання, але й офісна техніка, що споживає більше потужності, ніж ноутбук. І хоча перебої з електрикою теоретично можна якщо не нівелювати, то хоча мінімізувати встановленням власного генератора, але виробниче обладнання, зазвичай, є дуже важким споживачем електроенергії, яке не здатні забезпечити генератори чи блоки безперебійного живлення. Під час повітряної тривоги в подавляючій більшості випадків процес виробництва відповідачем або припинявся повністю, або зводився до виконання дій, що можливо було виконувати в укритті офісної роботи. З огляду на беззаперечність існування факту таких невідворотніх обставин, з огляду на визнання самим позивачем цих обставин, як невідворотніх, з огляду на те, що відповідач не вимагав і не отримував попередньої оплати за договором, а виробляв товар та здійснював монтаж за власні обігові кошти, позивачем і було прийнято рішення про укладання оспорюваної додаткової угоди. Таким чином, під час укладання оспорюваної позивачем додаткової угоди сторонами було дотримано всіх передбачених законом вимог щодо дійсності правочину. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В підготовче засідання 11.06.2025 з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, 11.06.2025 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд ухвалою від 11.06.2025 відклав підготовче засідання на 30.06.2025.

12.06.2025 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 13.06.2025 задовольнив клопотання відповідача.

16.06.2025 відповідач подав клопотання про долучення доказів.

В підготовче засідання 30.06.2025 з`явились представники позивача та відповідача. В судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 30.06.2025 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 05.08.2025. Суд задовольнив усне клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

01.08.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив.

05.08.2025 до підготовчого засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 05.08.2025 представник відповідача заявив усне клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд ухвалою від 05.08.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 18.08.2025. Постановив провести судове засідання у справі № 904/2670/25 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА" в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

18.08.2025 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2024 між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПСТ Автоматик» (нова назва «Паркан ЮА»), (продавець) було укладено договір про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024 (далі - договір).

Продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар: Ворота промислові складчасті, код ДК 021:2015: 44220000-8: Столярні вироби (далі - товар), а замовник - прийняти і оплатити даний товар на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

Найменування, кількість та асортимент товару вказуються в специфікації (додаток № 1), яка додається та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

Ціна на кожну одиницю товару та його кількість вказуються в специфікації (додаток № 1 до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.1. договору).

Ціна товару встановлюється в національній валюті, а саме в гривні. Ціна на товар визначена продавцем з урахуванням усіх витрат на транспортування (поставку), навантаження та розвантаження, зберігання, отримання необхідних дозвільних документів, податків та зборів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат, в тому числі монтажу та наладку товару (п. 3.2. договору).

Загальна сума договору становить: 837 921,60 грн, в т. ч. ПДВ 139 653,60 грн (п. 3.3. договору).

Розрахунок за фактично поставлений товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у розділі XII цього договору, протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати поставки, монтажу, наладки товару та надання продавцем належним чином оформленої видаткової накладної (п. 4.1. договору).

Датою платежу є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 4.4. договору).

Строк поставки, монтажу та наладки товару - до 10.09.2024 (п. 5.1. договору).

Місце поставки товару: 51000, Україна, Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Першотравнева, буд. 39-А (п. 5.1.1. договору).

Умови постачання товару - за рахунок продавця (п. 5.2. договору).

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання сторонами видаткової накладної на товар (п. 5.3. договору).

Продавець зобов`язаний забезпечити поставку товару у строк, встановлений цим договором, разом з усіма документами, підписаними уповноваженими матеріально-відповідальними особами сторін, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору (п. 6.3.1. договору).

У випадку порушення цього договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України (п. 7.1. договору).

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 7.1.1. договору).

За порушення строку поставки (передачі) товару покупцю продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару (п. 7.3. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2024, в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (п. 10.1. договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 10.2. договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору (п. 11.4. договору).

Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або не передбачено чинним законодавством України (п. 11.5. договору).

Сторони домовились, що відповідно до п.19 «Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» (надалі - Закон), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (надалі - Особливості) істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (пп. 3 п. 11.14. договору).

31.05.2024 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору (а.с. 15), в якій дійшли згоди внести зміни до специфікації (додаток № 1 до договору № 50/05 від 29.05.2024) та викласти її в новій редакції, яка додається до цієї додаткової угоди №1.

Позивач зазначає, що відповідач звернувся до позивача з листом № 05/0824 від 16.08.2024 «Щодо виконання умов договору № 50/05 від 29.05.2024» (а.с. 16), в якому з приводу процесу виконання умов договору публічної закупівлі № UА-Р-2024-04-29-012337-а заявив, що складна ситуація з електропостачанням по всій країні впродовж останніх декількох місяців є загальновідомою та окремому доказуванню не підлягає. Часті відключення електроенергії, терористичні обстріли промислових об`єктів та часті повітряні тривоги та пов`язані з цим супутні фактори напряму впливають на ритм та продуктивність виробництва, як і на його організацію як в частині робіт відповідача, так і в частині робіт багатьох постачальників окремих комплектуючих та матеріалів, які використовуються для виготовлення кінцевого виробу. Передбачити та запобігти таким впливам не є можливим. Виходячи з цього, існує висока вірогідність, що в обумовлений договором термін відповідач не встигне поставити повний обсяг продукції. Тому відповідач виступив із клопотанням про продовження строку виконання зобов`язань по договору № 50/05 від 29.05.2024 терміном на 45 (сорок п`ять) календарних днів, до 25.10.2024 включно. Запевнив у виконанні всього обсягу договору до цієї обумовленої дати.

20.08.2024 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору (а.с. 17), в якій, керуючись пунктом 11.4. та п. 11.5. договору № 50/05 від 29.05.2024 про закупівлю товару, у відповідності до підпункту 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, а саме: продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України, частини 1 статті 682 Цивільного кодексу України, дійшли згоди, відповідно до листа продавця № 05/0824 від 16.08.2024 «Щодо виконання умов договору № 50/05 від 29.05.2024», в якому пропонується продовжити строк поставки товару, оскільки часті відключення електроенергії, повітряні тривоги та терористичні обстріли промислових об`єктів впливають на ритм та продуктивність виробництва, що в свою чергу призводить до затримки виготовлення та поставки товару, пункт 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки, монтажу та наладки товару - до 25.10.2024.».

02.09.2024 сторони підписали додаткову угоду № 3 до договору (а.с. 18), в якій, керуючись пунктом 11.4. та п. 11.5. договору № 50/05 від 29.05.2024 про закупівлю товару, у відповідності до підпункту 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, а саме: продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України, частини 1 статті 682 Цивільного кодексу України, відповідно до листа продавця № 05/0824 від 16.08.2024 «Щодо виконання умов договору № 50/05 від 29.05.2024», в якому пропонується продовжити строк поставки товару, оскільки часті відключення електроенергії, повітряні тривоги та терористичні обстріли промислових об`єктів впливають на ритм та продуктивність виробництва, що в свою чергу призводить до затримки виготовлення та поставки товару, сторони домовились п. 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки товару - до 25.10.2024.».

Сторони домовились внести зміни в п. 3.2. договору та викласти його в новій редакції: « 3.2. Ціна товару встановлюється в національній валюті, а саме в гривні. Ціна на товар визначена продавцем з урахуванням усіх витрат на транспортування (поставку), навантаження та розвантаження, зберігання, отримання необхідних дозвільних документів, податків та зборів, що сплачуються або мають бути сплачені.» (п. 2 додаткової угоди № 3).

Сторони домовились внести зміни в п. 4.1. договору та викласти його в новій редакції: «Розрахунок за фактично поставлений товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника вказаний у розділі XIII цього договору, протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати поставки товару та надання продавцем належним чином оформленої видаткової накладної» (п. 3 додаткової угоди № 3).

Сторони домовились внести зміни в підпункт 6.3.6 пункту 6.3. договору та викласти його в новій редакції: « 6.3.6. Здійснити своєчасно та в повному обсязі поставку товару в місці призначення (поставки)» (п. 4 додаткової угоди № 3).

Сторони домовились скасувати додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 (п. 5 додаткової угоди № 3).

Позивач зазначає, що підставою для укладення додаткової угоди № 2 став лист продавця, у якому останній зазначає про загальновідомий факт введення на всій території України воєнного стану з 24.02.2022. В той же час, відповідач не надав жодного документу компетентного органу, який би підтвердив наявність форс-мажорних обставин або обставин непереборної сили, окрім вищевказаного листа щодо продовження терміну виконання зобов`язань. Зазначене не доводить виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку поставки, монтажу та наладки товару за договором №50/05 від 29.05.2024. Тож, наявні підстави вважати, що додаткова угода була укладена без належних на те підстав. Укладення додаткової угоди № 2 до договору було пов`язано з обставинами, які становлять звичайний господарський ризик та не є непередбачуваними та невідворотними. Продавцем не було вжито жодних заходів, які б свідчили про його турботливість та обачність, спрямованих на належне виконання договору після 10.09.2024. Таким чином, як зазначає позивач, додаткова угода № 2 була укладена за відсутності підстав, передбачених пп.4 п.19 Особливостей (аналогічними п.5 ч. 4 ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі"), а отже підлягає визнанню недійсною в судовому порядку.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024, укладену між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА".

Позивач зазначає, що 18.10.2024 відповідач поставив спірний товар на загальну суму 837 921,60 грн з ПДВ, на підтвердження чого надав підписану сторонами та скріплену їх печатками видаткову накладну № 358 від 18.10.2024 (а.с. 19).

Платіжною інструкцією № 1825 від 18.10.2024 (а.с. 20) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 837 921,60 грн, з призначенням платежу: «опл.за ворота промислові складчасті;накл.№358 від 18.10.2024,лог.№50/05 від 29.05.2024».

Позивач зазначає, що оскільки додаткова угода № 2 до договору укладена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає визнанню недійсною, то вона не породжує правових наслідків для сторін, а строком виконання робіт мав бути первинний строк, визначений у договорі 10.09.2024. З огляду на викладене позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 58 739,22 грн. Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 49-801-2177/49-807 від 09.04.2025 (а.с. 21-22), в якій вимагав сплатити пеню; відповідно до рекомендованого повідомлення № 535 (а.с. 24) претензію було отримано відповідачем 23.04.2025 однак відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначаються Законом України "Про публічні закупівлі". Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі").

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно із ч. 1 ст. 628, ст. 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1, 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

На момент підписання договору № 50/05 від 29.05.2024 відповідачем було погоджено всі його істотні умови: предмет, ціна, строк виконання зобов`язань за договором та строк його дії відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України й Закону України "Про публічні закупівлі".

Так, відповідно до п. 5.1. договору строк поставки, монтажу та наладки товару - до 10.09.2024.

У подальшому сторони підписали додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 до договору (а.с. 17), в якій, керуючись пунктом 11.4. та п. 11.5. договору № 50/05 від 29.05.2024 про закупівлю товару, у відповідності до підпункту 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, а саме: продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України, частини 1 статті 682 Цивільного кодексу України, дійшли згоди, відповідно до листа продавця № 05/0824 від 16.08.2024 «Щодо виконання умов договору № 50/05 від 29.05.2024», в якому пропонується продовжити строк поставки товару, оскільки часті відключення електроенергії, повітряні тривоги та терористичні обстріли промислових об`єктів впливають на ритм та продуктивність виробництва, що в свою чергу призводить до затримки виготовлення та поставки товару, пункт 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки, монтажу та наладки товару - до 25.10.2024.».

Із системного аналізу й тлумачення норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що визначена сторонами в договорі умова щодо строку поставки товару є істотною умовою договору про закупівлю.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте норми Закону України "Про публічні закупівлі", які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/22).

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. (ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Відповідно до пункту 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі Особливості).

За приписами пункту 18 Особливостей умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі, у тому числі за результатами електронного аукціону, крім випадків: визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті; перерахунку ціни в бік зменшення ціни тендерної пропозиції переможця без зменшення обсягів закупівлі; перерахунку ціни та обсягів товарів в бік зменшення за умови необхідності приведення обсягів товарів до кратності упаковки.

Згідно з пунктом 19 Особливостей істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку на добу наперед, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону;

9) зменшення обсягів закупівлі та/або ціни згідно з договорами про закупівлю робіт з будівництва об`єктів нерухомого майна відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 382 "Про реалізацію експериментального проекту щодо відновлення населених пунктів, які постраждали внаслідок збройної агресії Російської Федерації" (Офіційний вісник України, 2023 р., № 46, ст. 2466), якщо розроблення проектної документації покладено на підрядника, після проведення експертизи та затвердження проектної документації в установленому законодавством порядку. У разі внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених цим пунктом, замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю відповідно до вимог Закону з урахуванням цих особливостей.

Отже, вказана правова норма передбачає за можливе внесення змін до договору про закупівлю, зокрема щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.

Тому під час дії спірного договору сторони могли змінити таку істотну умову як строк виконання зобов`язань (строк поставки товару) шляхом його продовження, однак лише за наявності документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору" стосовно продовження строку дії договору та виконання зобов`язання: форма підтвердження об`єктивних обставин для продовження строку дії договору Законом не визначена, оскільки вона залежить від обставин, що спричинили продовження строку дії договору про закупівлю та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг. Тому замовник самостійно визначає форму документального підтвердження таких обставин з дотриманням законодавства.

У роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, що міститься у листі № 3304-04/69987-06 від 24.11.2020 "Щодо укладення, виконання, змін та розірвання договору про закупівлю" вказано, що внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладання додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.

Відтак форма документального підтвердження обставин, що підтверджують причини внесення змін до договору, має бути передбачена у підписаному сторонами договорі.

Як убачається зі змісту договору, у ньому згадується лише про один спосіб підтвердження настання таких обставин - документальний (п.п. 3 п. 11.4. договору).

Позивач зазначає, що будь-яких законних підстав та документально підтверджених об`єктивних обставин для продовження строку виконання робіт за договором на дату укладання додаткової угоди № 2 від 20.08.2024 не було, а отже вказане збільшення строку виконання зобов`язання з поставки товару шляхом укладання вказаної додаткової угоди до договору суперечить ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 19 Особливостей.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024, укладену між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА".

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що у статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України).

В той же час, як встановлено судом, що 02.09.2024 сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору (а.с. 18), в якій, керуючись пунктом 11.4. та п. 11.5. договору № 50/05 від 29.05.2024 про закупівлю товару, у відповідності до підпункту 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, а саме: продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України, частини 1 статті 682 Цивільного кодексу України, відповідно до листа продавця № 05/0824 від 16.08.2024 «Щодо виконання умов договору № 50/05 від 29.05.2024», в якому пропонується продовжити строк поставки товару, оскільки часті відключення електроенергії, повітряні тривоги та терористичні обстріли промислових об`єктів впливають на ритм та продуктивність виробництва, що в свою чергу призводить до затримки виготовлення та поставки товару, сторони домовились п. 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки товару - до 25.10.2024.»,а також, сторони домовились скасувати додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 (п. 5 додаткової угоди № 3).

Додаткова угода № 3 набирає чинності з дня її підписання і діє до 31.12.2024 (п. 8 додаткової угоди № 3).

Відповідно до п. 11.4. договору якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або не передбачено чинним законодавством України (п. 11.5. договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Враховуючи викладене, з моменту підписання/укладання додаткової угоди № 3 від 02.09.2024 до договору додаткова угода № 2 від 20.08.2024 припинила свою дію.

Господарський суд зауважує, що у додатковій угоді № 3 від 02.09.2024 до договору сторони дійшли згоди п. 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки товару - до 25.10.2024.». В той же час вимога щодо визнання недійсною додаткову угоду № 3 від 02.09.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024 позивачем не заявлена, а суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог.

Так, господарський суд зазначає, що правове значення при вирішенні спору між сторонами має обраний позивачем спосіб захисту.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з положеннями ст. 2 Господарського процесуального кодексу України та ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Частинами 1-2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За змістом ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст.171 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Отже, вказаними приписами процесуального закону прямо передбачено, що суд розглядає справу на підставі поданої позовної заяви, при цьому саме учасник спору розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, підтверджує свої вимоги відповідними доказами, при цьому, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Як ефективний необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/9167/19.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п. Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09.12.2010 у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09.03.2011, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.05.1980 в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30.05.2013 в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Інший підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, господарський суд встановив, що додатковою угодою № 3 від 02.09.2024 до договору сторони домовились скасувати додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 (п. 5 додаткової угоди № 3), а також дійшли згоди п. 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки товару - до 25.10.2024.».

Господарський суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024 за наявності підписаної сторонами додаткової угоди № 3 від 02.09.2024, якою спірну додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 було скасовано, а також продовжено строк поставки товару до 25.10.2024, є неефективним, оскільки задоволення заявленої позивачем вимоги не може призвести та не призведе до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема, щодо продовження строку виконання зобов`язання з поставки товару за спірним договором.

Також господарський суд зауважує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У справі, що розглядається, задоволення позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024 не призведе до поновлення прав позивача, оскільки існує укладена після неї додаткова угода № 3 від 02.09.2024, яка, по-перше, скасовує додаткову угоду № 2 від 20.08.2024 та, по-друге, продовжує строк поставки товару до 25.10.2024, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача.

Ураховуючи наведене, господарський суд вважає, що такий спосіб захисту як визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024, за наявності чинної додаткової угоди № 3 від 02.09.2024, не є ефективним та не призведе до відновлення порушених прав позивача.

У зв`язку із викладеним, господарський суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 20.08.2024 до договору про закупівлю товару № 50/05 від 29.05.2024, укладену між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркан ЮА".

Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені господарський суд зазначає наступне.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.3. договору за порушення строку поставки (передачі) товару покупцю продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Як вказано вище, додатковою угодою № 3 від 02.09.2024 до договору сторони домовились п. 5.1. договору, викласти в новій редакції: « 5.1. Строк поставки товару - до 25.10.2024.». Докази визнання додаткової угоди № 3 від 02.09.2024 недійсною в матеріалах справи відсутні. Судом встановлено, що 18.10.2024 відповідач поставив позивачу спірний товар на загальну суму 837 921,60 грн з ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою їх печатками видатковою накладною № 358 від 18.10.2024 (а.с. 19). Враховуючи викладене, оскільки відповідач поставив позивачу спірний товару у строк, погоджений сторонами в додатковій угоді № 3 від 02.09.2024, то в даному випадку відсутнє порушення строку поставки (передачі) продавцем товару покупцю, а отже правові підстави нарахування пені відповідно до п. 7.3. договору відсутні.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 58 739,22 грн є необґрунтованими та безпідставними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 4844,80 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.08.2025

Суддя І.В. Мілєва