РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.08.2025Справа № 910/5505/25
За позовом Товариства з обмеженою відповідальність "СТРОМАТ БЕТОН"

до Товариства з обмеженою відповідальність "АСТОРЕ БУД"

про стягнення 263415,82 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "СТРОМАТ БЕТОН" "АСТОРЕ БУД" (далі - відповідача) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "СТРОМАТ БЕТОН" (далі - позивач) боргу та санкцій за договором поставки №ПБ/2023/12/005 від 01.12.2023, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити поставлений йому товар.

Ухвалою суду від 06.05.2025 було відкрито провадження у справі №910/5505/25 за вказаним позовом.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

Відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Судом перевірено, що відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), у зв`язку із чим, ухвалу суду про відкриття провадження у справі було направлено на поштову адресу відповідача (м. Київ, вул. Сім`ї Кульженків, 14-б), однак конверт повернувся не врученим.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2023 року між позивачем як постачальником та відповідачем як покупцем було укладено Договір поставки № ПБ/2023/12/005 бетонних сумішей готових, будівельних розчинів та залізобетонних виробів, фігурних елементів мостіння (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю на умовах цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити бетонні суміші готові, будівельні розчини та залізобетонні вироби, фігурні елементи мостіння, які надалі іменуються «Товар», в асортименті та за цінами, визначеними сторонами в видаткових накладних.

Згідно з п. 4.1 Договору ціна Товару визначається за взаємною згодою сторін і зазначається в видаткових накладних.

Відповідно до п. 4.2 Договору покупець здійснює оплату Товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки Товару. Але незалежно від строку оплати, покупець повинен повністю сплатити поставлений Товар до закінчення строку дії Договору. Датою платежу є дата зарахування коштів на рахунки постачальника.

Так, позивачем було поставлено відповідачу Товар за видатковими накладними, копії яких додаються до позовної заяви, а саме: № 1/00941 вiд 22.01.25 на суму 5556 грн з ПДВ, № 1/00942 вiд 23.01.25 на суму 5556 грн з ПДВ, № 1/01182 вiд 27.01.25 на суму 5497,87 грн з ПДВ, № 1/01183 вiд 29.01.25 на суму 5497,87 грн з ПДВ, № 1/01185 вiд 31.01.25 на суму 6245,28 грн з ПДВ, № 1/01627 вiд 03.02.25 на суму 5556 грн з ПДВ, № 1/02631 вiд 18.02.25 на суму 6390,62 грн з ПДВ, № 1/02706 вiд 19.02.25 на суму 51872,10 грн з ПДВ, № 1/02733 вiд 20.02.25 на суму 155616,30 грн з ПДВ, № 1/02761 вiд 21.02.25 на суму 5614,15 грн з ПДВ, № 1/02916 вiд 24.02.25 на суму 5556 грн з ПДВ, № 1/02986 вiд 26.02.25 на суму 5556 грн з ПДВ, № 1/03161 вiд 28.02.25 на суму 5556 грн з ПДВ.

Загалом було поставлено товару на суму 270070,19 грн.

Як зазначає позивач, у відповідача наявна заборгованість по вказаним поставкам на суму 243868,26 грн, що зумовило позивача звернутися до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Факт наявності у відповідача заборгованості за Договором у сумі 243868,26 грн позивачем належним чином доведено, документально підтверджено і відповідачем не спростовано.

Доказів оплати вищевказаної суми боргу матеріали справи не містять, а отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем в установлені Договором строки не було сплачено позивачу спірну суму заборгованості.

З розрахунку позивача викладеного у позовній заяві вбачається, що ним на суму боргу нараховано відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у сумі 3754,18 грн, а також 10% річних у сумі 3862,92 грн та 11930,46 грн пені на підставі п. 5.2 Договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з частиною 1 статті 230 та частиною 6 статті 232 ГК України пеня за цим Кодексом визнається штрафною санкцією, нарахування якої, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.2 Договору в разі невчасного внесення покупцем належної плати за поставлений Товар, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої суми. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців з дня, коли відповідне зобов`язання має бути виконане. Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, із змінами і доповненнями, сторони погодили, що для вимог про стягнення пені за цим договором встановлюється строк позовної давності 3 роки.

Заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань та наведених ним сум, а також контррозрахунку нарахованої заборгованості та штрафних і фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум, визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 126, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "АСТОРЕ БУД" (м. Київ, вул. Сім`ї Кульженків, будинок 14-б; ідентифікаційний код 39997727) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "СТРОМАТ БЕТОН" (м. Київ, вул. Пшенична, 2; ідентифікаційний код 45327709) 243868 (двісті сорок три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн 26 коп боргу, 3754 (три тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн 18 коп. інфляційних втрат, 11930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) грн 46 коп. пені, 3862 (три тисячі вісімсот шістдесят дві) грн 92 коп. 10% річних, а також 3160 (три тисячі сто шістдесят) грн 99 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.