ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2025 р. м. Київ Справа № 911/731/25

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Микитенко О.О. розглянувши справу

За позовом Керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

до Вишгородської районної державної адміністрації, Київська обл., м. Вишгород

Товариства з обмеженою відповідальністю "Оланта Ленд", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", м. Київ

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками лісового фонду

Представники сторін:

прокурор не з`явився;

позивача Новицька А.О.;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 Дубинська О.Г.;

третя особа Яременко З.І.

Обставини справи:

Керівник Вишгородської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Вишгородської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оланта Ленд" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення шляхом: визнання недійсним розпорядження Іванківської районної державної адміністрації Київської області від 06 липня 2010 року № 1417 в частині відведення у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок загальною площею 6,8617 га.; скасування рішень державного реєстратора №51202203 від 18.02.2020, №51224103 від 19.02.2020, № 51219679 від 19.02.2020. №51217442 від 19.02.2020, №51218577 від 19.02.2020 про реєстрацію права приватної власності відповідача-2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:011:0013, :03:011:0027, :03:011:0028, :03:011:0016, :03:011:0019; скасування в Державному земельному кадастрі реєстрації спірних земельних ділянок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки передано у приватну власність за рахунок земель лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДСГП «Ліси України» (правонаступника ДП «Іванківське лісове господарство») без виключення їх із Державного лісового фонду України.

Тому прокурор вважає, що Іванківською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 1417 від 06.07.2010 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельних ділянок у власність» здійснено незаконне відведення земельних ділянок у приватну власність громадян без зміни цільового призначення, у тому числі за погодженням з постійним лісокористувачем, та, відповідно без розроблення і затвердження в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок(в порядку зміни цільового призначення).

У наслідок прийняття вказаного розпорядження та у зв`язку з реєстрацією права приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірні земельні ділянки дійсний власник (Київська обласна державна адміністрація) та землекористувач (ДСГП «Ліси України») цих ділянок позбавлені можливості розпоряджатися і користуватися ними відповідно до вимог чинного законодавства.

26.03.2025 представником відповідача 2 через систему «Електронний суд» поданий відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, оскільки спірні земельні ділянки знаходяться у приватній власності, право власності набуто на підставі договорів купівлі-продажу, які посвідчені приватним нотаріусом, видані відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки, які зареєстровані в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Право власності на дані земельні ділянки перейшло до ТОВ «Оланта Ленд» з моменту його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, враховуючи презумпцію правомірності набуття права власності (ст.328 ЦК України) та презумпцію правомірності правочину (ст.204 ЦК України), відповідач 2 вважає себе законним власником спірних земельних ділянок, набутих у власність у встановленому законом порядку.

Відповідач 2 посилається на практику Верховного суду, яка говорить про те, що визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що законний власник буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку лісового фонду, а і на частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність відповідачу якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним.

11.04.2025 третьою особою подані письмові пояснення по суті спору, в яких зазначає, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:011:0013, :03:011:0016, :03:011:0019, :03:011:0027 та :03:011:0028 вибули з державної власності всупереч встановленого законом порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги керівника Вишгородської окружної прокуратури є правомірними та підлягають задоволенню.

Третя особа посилається на те, що ВО «Укрдержліспроект» було встановлено, що земельні ділянки з зазначеними кадастровими номерами частково накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в 22 кварталі Оранського лісництва (ДП «Іванківський лісгосп») Іванківського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Таким чином інформація, надана ВО «Укрдержліспроект» щодо факту накладення спірних земельних ділянок на землі лісового фонду з доданим викопіюванням з Публічної кадастрової карти, є належним підтвердженням вказаних обставин, оскільки надана уповноваженим суб`єктом, який безпосередньо володіє необхідними знаннями та технічними можливостями для обробки інформації з державних лісового та земельного кадастрів.

Але, ДП «Іванківський лісгосп», правонаступником якого являється Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», не надавав будь-яких дозволів на вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміну цільового призначення земель.

14.04.2025 прокурором через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому посилається на те, що позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :03:011:0013, :03:011:0027, :03:011:0028, :03:011:0016, :03:011:0019, які на даний час зареєстровані за відповідачем 2 на праві приватної власності, за матеріалами лісовпорядкування 2003 та 2014 років є земельними ділянками лісогосподарського призначення та перебувають у власності держави та у постійному користуванні ДСГП «Ліси України», як правонаступника ДП «Іванківське лісове господарство».

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування здійснюється у кілька етапів: організація першої лісовпорядної наради, під час якої усі зацікавлені сторони (таксатори, лісокористувач, представники місцевих громад, державні органи) планують операції з урахуванням усіх супутніх факторів; польових робіт; розроблення проектів матеріалів лісовпорядкування та затвердження їх на другій лісовпорядній нараді.

Саме на перших етапах лісовпорядкування (планування, проведення польових робіт та розроблення проекту) здійснюється погодження матеріалів лісовпорядкування місцевими громадами (місцевих рад народних депутатів в редакції ч. 2 ст. 94 Лісового кодексу України, що діяла у період виникнення спірних правовідносин).

Затверджені на другій лісовпорядній нараді матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Таким чином, планово-графічні матеріали лісовпорядкування 2003 та 2014 років, погоджені Державним управлінням екології та природних ресурсів Київської області та затверджені Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства на других лісовпорядних нарадах є підтвердженням права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення.

02.05.2025 представником відповідача 2 подані заперечення на відповідь на відзив, в яких наводить аргументи щодо того, що визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що відповідач буде позбавлений права не тільки на ту частину земельної ділянки, що накладається на іншу, а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною, і правомірність надання якої у власність відповідача не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним. В такому випадку відповідач 2 буде позбавлений можливості відновити порушене право власності на ту частину земельної ділянки, яка в спорі не перебуває.

Відповідач 2 також просить врахувати, що 9 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ 9.

Умовами вказаного Закону № 4292-ІХ внесені зміни зокрема до статей 261, 388, 390, 391 ЦК України.

Частина 1 статті 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права у користуванні і розпорядженні своїм майном, і яка є підставою позову прокурора у цій справі, була доповнена ч.2 наступного змісту: якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпорядження та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Вказане підтверджує, що дані спори повинні вирішуватися в порядку витребування майна, а не усунення перешкод.

Відповідач 2 вважає себе добросовісним набувачем, який придбав спірні земельні ділянки за платними договорами, при укладанні договорів купівлі-продажу покладався на офіційні відомості Державного земельного кадастру України про те, що вказані земельні ділянки є землями сільськогосподарського призначення та офіційні відомості Державного реєстру прав на нерухоме майно, які підтверджували, що спірні земельні ділянки є земельними ділянками приватної форми власності.

Ухвалою суду від 21.05.2025 р. закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 18.06.2025 р.

Прокурор, представник позивача та представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд в позові відмовити.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.06.2025 по 25.06.2025 для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

06.07.2010 р. розпорядженням Іванківської районної державної адміністрації № № 1417 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність громадянам, у тому числі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 земельні ділянки загальною площею 6,8617 га на території Горностайпільської сільської ради за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 21.03.2011 видано державний акт серії ЯИ № 442450 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0013 площею 1,3819 га, ОСОБА_2 21.03.2011 видано державний акт серії ЯИ № 442464 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0027 площею 1,4223 га, ОСОБА_3 21.03.2011 видано державний акт серії ЯИ № 442465 на право власності на земельну ділянку з кадастровим емером :03:011:0028 площею 1,2680 га, ОСОБА_6 21.03.2011 видано державний акт серії ЯИ № 442453 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0016 площею 1,3983 га, ОСОБА_5 21.03.2011 видано державний акт серії ЯИ № 442456 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0019 площею 1,3912 га.

У подальшому, ОСОБА_1 на підставі договору-купівлі продажу від 19.08.2011 № 2216 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 222080700:03:011:0013 на користь ОСОБА_7

ОСОБА_2 , на підставі договору-купівлі продажу від 19.08.2011 № 2186 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0027 на користь ОСОБА_7

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2011 № 2179 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0028 на користь ОСОБА_7

ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2011 № 2183 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 222080700:03:011:0016 на користь ОСОБА_7

ОСОБА_5 на підставі договору-купівлі продажу від 19.08.2011 № 2176 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0019 на користь ОСОБА_7 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу відчужив вказані земельні ділянки на користь ТОВ «Оланта Ленд»:

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:0.11:0013 на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2020 № 270, посвідченого приватним нотаріусом Київського, міського нотаріального округу Камінською І.М. (зареєстровано в ДРРПНМ на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51202203 від 18.02.2020);

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0027 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2020 № 277, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. (зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51224103 від 19.02.2020);

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0028 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2020 № 289, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською М.М. (зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51219679 від 19.02.2020);

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0016 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2020 № 273, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. (зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51217442 від 19.02.2020);

-земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0019 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2020 № 291, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. (зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Камінською І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 51218577 від 19.02.2020).

Однак, як вбачається із матеріалів лісовпорядкування 2003 та 2014 років - земельні ділянки з кадастровими номерами :03:011:0013, 32220807,00:03:011:0027, :03:011:0028, :03:011:0016 та :03:011:0019 частково розташовані на землях лісогосподарського призначення у 22 кварталі Оранського лісництва філії «Іванківське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Право постійного користування ДСГП «Ліси України (правонаступником якого є ДП «Іванківське лісове господарство») землями лісогосподарського призначення 22 кварталу Оранського лісництва, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, погодженими Державним управлінням екології та природних ресурсів Київської області та затвердженими Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Наказом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 18 від 14.12.2022 створено філію спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», зокрема створено філію «Іванківське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Таким чином, спірні земельні ділянки передано у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні ДСГП "Ліси України" без виключення їх з Державного лісового фонду України.

Отже, звертаючись до суду із позовом, прокурор стверджує, що Іванківською районною державною адміністрацією на підставі вищезазначеного розпорядження здійснено незаконне відведення земельних ділянок у приватну власність громадян без згоди землекористувача, без вилучення з постійного користування ділянок, без зміни цільового призначення ділянок, у тому числі за погодженням з постійним лісокористувачем, та, відповідно, без розроблення і затвердження в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення ділянок (в порядку зміни цільового призначення).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, прокурор посилається на те, що внаслідок прийняття вказаного розпорядження та у зв`язку реєстрацією права приватної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на спірні земельні ділянки дійсний власник (Київська обласна державна адміністрація) та землекористувач (ДСГП «Ліси України») цих ділянок лісогосподарського призначення позбавленні можливості розпоряджатися і користуватися ними відповідно до вимог законодавства.

Однак, суд не може погодитись із твердженнями прокурора, виходячи із наступного:

У позовній заяві прокурор зазначає, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення та належать на праві постійного користування ДСГП «Ліси України», яке є правонаступником Державного підприємства «Іванківське лісове господарство».

На підтвердження заявлених позовних вимог прокурором додаються фрагменти планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Іванківський лісгосп» за 2003 рік та за 2014 рік, а також лист Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об"єднання «Укрдержліспроект» з доданими до нього фрагментами з Публічної кадастрової карти України з контурами спірних земельних ділянок, на які фахівцями ВО «Укрдержліспроект» нанесені межі лісогосподарських земель виділив та кварталів Оранівського лісництва.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України (в редакції, що діяла на момент затвердження спірного розпорядження Іванківської РДА) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних матеріалів, процедура їх виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.

Прокурор в позовній заяві зазначає, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування були належним чином затверджені та погоджені Державним управлінням екології та природних ресурсів Київської області та Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства.

Однак відповідно до ч. 2 ст.94 Лісового кодексу України (в редакції, яка була чинною протягом 2003-2005 років), матеріали лісовпорядкування затверджувалися державними органами лісового господарства за погодженням з місцевими Радами народних депутатів та органами охорони навколишнього середовища. Додані до позовної заяви фрагменти матеріалів лісовпорядкування 2003 року не містять доказів погодження вказаних матеріалів з місцевими радами, зокрема з Горностайпільською сільською радою, як того вимагає ст. 94 ЛК України.

Варто зауважити, що належним підтвердженням права на раніше надані лісогосподарським підприємствам землі вказані матеріали лісовпорядкування будуть за умови, якщо вони складені, погоджені та затверджені у відповідності до вимог чинного законодавства та галузевих нормативних документів. Разом з тим, матеріали лісовпорядкування ДП «Іванківський лісгосп» за 2003 та за 2014 роки, фрагменти з яких додані до позовної заяви, складені із порушенням вимог галузевих нормативних актів, а планово - картографічні матеріали лісовпорядкування за 2003 рік (планшети) не містять також геодезичних даних, за допомогою яких можна визначити розташування земель лісогосподарського призначення Оранського лісництва на місцевості та встановити факт накладання спірних земельних ділянок на землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР 1985 року (Інструкція 1985), до планово-картографічних матеріалів відносяться лісовпорядні планшети, виготовлення та розмноження яких регламентується Інструкцією про порядок виготовлення та розмноження лісових карт, затверджену Держлісгоспом СРСР 11.12.1986 року (надалі Інструкція 1986).

Пунктами 4.1.5., 4.5.10. Інструкції з проведення лісовпорядкування в єдиному державному лісовому фонді СРСР, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 12.09.1985 № 4 та пунктами 1.1.,1.6.,1.12., 1.1.3.,2.1., 2.3. Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986, встановлено, що за результатами лісовпорядних робіт складаються складальні та видавничі оригінали планшетів лісовпорядкування.

На складальних оригіналах планшетів зазначається відповідна геодезична інформація, отримана за результатами проведення польових робіт, зокрема картографічна основа, координатна сітка, номери точок кутів повороту інструментально знятих кордонів, румб і довжини ліній.

Так, згідно п.2.14. п.2.1. та пп.2.3.4. п.2.3. Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986 року, складальні оригінали планшетів що мають спільні кордони з іншими землекористувачами, завіряються в органах землеустрою того району, де проводяться лісовпорядні роботи.

Тобто, планшети лісовпорядкування є документами, що підтверджують право постійного користування державних лісовпорядкувальних підприємств на раніше надані лісові землі та визначають місце розташування лісових земель в натурі (на місцевості) за умови відображення на цих планшетах геодезичної інформації.

Пункт 2.3.3 Інструкції 1986 визначає, що до лісовпорядної документації відносяться також документи, які засвідчують перевірку і узгодження з органами землеустрою за наявними матеріалами і в натурі меж підприємства, розв`язання всіх спірних питань із суміжними землекористувачами; перелік урядових рішень про передачу і прийомку земель, здійснених після попереднього землеустрою; оригінали документів на землю передані в довгострокове користування.

Той факт, що на планшетах планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2003 року відсутня геодезична інформація, на підставі якої можна визначити місцезнаходження земель лісогосподарського призначення ДП «Іванківський лісгосп» в натурі (на місцевості), і вони складені із порушенням вимог галузевих нормативних документів, підтверджено також висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бікуса Ю.Ф. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 19.12.2019 р. №23331/19-41, яка призначалася та проводилася у цивільній справі № 366/1867/17, що розглядалася Іванківським районним судом Київської області.

В дослідницькій частині висновку експерта від 19.12.2019 наведений аналіз вимог галузевих нормативних актів щодо виготовлення планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, зокрема зазначено: інструкцією 1985 та інструкцією 1986 визначено, що за результатами лісовпорядних робіт мають складатися відповідні лісові карти, в тому числі складальні та видавничі оригінали планшетів лісовпорядкування, і на складальних оригіналах планшетів має бути зазначена відповідна геодезична інформація, отримана за результатами проведення польових робіт, зокрема, картографічна основа, координатна сітка, номери точок кутів повороту, інструментально знятих кордонів, румбів і довжина ліній.

Отже, планшети лісовпорядкування, як картографічні матеріали, є документами, що підтверджують право державних лісогосподарських підприємств на постійне користування раніше наданими земельними ділянками та визначають місце розташування земельних ділянок в натурі (на місцевості), при умові завіряння цих планшетів в органах землеустрою та відображення на цих планшетах геодезичної інформації.

Далі у вказаному висновку експерт зазначив, що надати відповідь на поставлене питання не вбачається можливим, оскільки для надання висновку на дане питання необхідно співставити координати поворотних точок (кутів) меж спірних земельних ділянок із координатами поворотних точок (кутів) меж лісових кварталів ДП «Іванківське лісове господарство», які були визначені за результатами лісовпорядкування 2003 та 2014 років, або із геодезичною інформацією планово-картографічних матеріалів ДП «Іванківське лісове господарство» лісовпорядкування 2003 та 2014 років, при цьому координати поворотних точок (кутів) меж земельних ділянок з кадастровими номерами :03:011:0013, площею 1,3819 га, :03:011:0027, площею 1,4223 га, :03:011:0028, площею 1,2680 га, :03:011:0016, площею 1,3983 га, :03:011:0019, площею 1,3912 га, на дослідження не надані.

Звертаючись до суду з даним позовом прокурор має довести, яка саме земельна ділянка, в яких межах накладається на смугу відведення відповідача 2. Захистити право без ідентифікації земельної ділянки неможливо.

Отже, для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі. Частина земельної ділянки, яка накладається на смугу відведення земель лісового фонду та межі якої відомі, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою.

Не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Іншими словами, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що відповідач 2 буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку земель лісового фонду, а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність відповідача 2 якої не ставиться під сумнів.

Суд погоджується із позицією відповідача 2, що таке втручання не може визнаватися законним.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 у справі № 446/478/19 при частковому накладанні земельних ділянок приватної власності на землі державної власності належним способом захисту є витребування в порядку ст. ст. 387, 388 ЦК України саме тієї частини земельної ділянки, яка фактично накладається на землі державної форми власності.

Зокрема у даній постанові зазначено, якщо право власності зареєстроване за іншою особою, належним способом захисту є віндикаційний позов до кінцевого набувача, якій є відповідачем. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, інші вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст.387, 388 ЦК України, є неефективними.

У випадках часткового накладання витребування як належний спосіб захисту може бути застосовано лише щодо тієї частини спірної земельної ділянки, яка фактично накладається на іншу.

Для вирішення подібних спорів прокурор має довести, яка саме земельна ділянка, в яких межах накладається на іншу; ідентифікувати частину, що накладається, за допомогою координат поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі, для чого є необхідним спеціальні знання та висновок експертизи. Частина земельної ділянки, що накладається, та межі якої відомі, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду підтверджують неефективність обраного прокурором у даній справі способу захисту, зокрема і ту обставину, що у випадку скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого перші набувачі набули право власності на спірні земельні ділянки, а також скасування реєстрації спірних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, відповідач 2 як раз втратить право на всю земельну ділянку (а не тільки на її частину), оскільки вона перестане існувати як об`єкт цивільних прав.

Отже, при застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує саме останні правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які мають перевагу над висновками, викладеними в постановах касаційних судів, що входять до складу Верховного Суду.

Враховуючи те, що достовірних, належних та допустимих доказів знаходження спірних земельних ділянок в межах земель лісогосподарського призначення прокурором не надано, відсутні підстави вважати розпорядження Іванківської РДА від 06.07.2010 №1417 таким, що прийнято всупереч вимогам ст. ст. 20, 56, 84, 116, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, а також відсутні підстави вважати, що на підставі зазначеного розпорядження здійснено незаконне відведення спірних земельних ділянок у приватну власність, як зазначає прокурор у позові. Відповідно до підпункту а) ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент відведення спірної земельної ділянки) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Враховуючи вищезазначене, прокурором та позивачем не доведено тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а відтак суд відмовляє в їх задоволенні.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на прокурора.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 20.08.2025 року.

Суддя Л.Я. Мальована