cправа №914/3455/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Кролевець О.А., Студенець В.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
з розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця"
на рішення Господарського суду Львівської області (Матвіїв Р.І.)
додаткове рішення Господарського суду Львівської області (Матвіїв Р.І.)
від 04.09.2024 (повний текст складений 05.09.2024)
та постанову Західного апеляційного господарського суду (Бойко С.М., Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.)
від 26.02.2025 (повний текст складений 07.03.2025)
у справі за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,
про зобов`язання вчинити дії щодо надання документів товариства за 2016-2018 роки,
1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" (далі - Відповідач, Скаржник) вчинити дії щодо надання документів його діяльності за 2016-2018 роки.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не виконує законних вимог Позивачки та не надає доказів діяльності товариства, учасником якого вона є.
3. 21 лютого 2024 року Господарський суд Львівської області закрив підготовче провадження та призначив справу №914/3455/23 до розгляду по суті. Разом із тим 27 березня 2024 року за клопотанням Позивачки ухвалено повернутися до стадії підготовчого провадження та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - ОСОБА_2 .
4. 05 березня 2024 року та 17 квітня 2024 року Відповідач подавав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність предмета спору. Цю позицію також підтримав ОСОБА_2 .
5. Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 у задоволенні вказаного клопотання в редакції від 25.06.2024 відмовлено.
- статуту товариства та всіх його редакцій;
- протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні;
- річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів;
- документів звітності, що подаються відповідним державним органам;
- документів, що підтверджують право на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення);
- документів бухгалтерського обліку;
- договорів, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).
- статуту товариства та всіх його редакцій;
- протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні;
- річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів;
- документів звітності, що подаються відповідним державним органам;
- документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні
- характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення);
- документів бухгалтерського обліку;
- договорів, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).
- статуту товариства та всіх його редакцій;
- протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні;
- річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів;
- документів звітності, що подаються відповідним державним органам;
- документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення);
- документів бухгалтерського обліку;
- договорів, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).
Стягнуто з Відповідача в дохід Державного бюджету України 8 052,00 грн судового збору.
6. Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 заяву Позивачки задоволено частково та стягнуто на її користь з Відповідача 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
7. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 та додаткове рішення цього суду від 04.09.2024 залишені без змін.
8. 25 березня 2025 року Відповідач (Скаржник) із використанням засобів поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025, у якій просив скасувати їх та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог; здійснити розподіл судових витрат за розгляд справи у суді касаційної інстанції в порядку, встановленому Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
9. Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Відповідача на вказані вище судові рішення та надано строк на подання відзиву.
10. 12 червня 2025 року, в межах встановленого Судом строку, Позивачка подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила:
- витребувати у ОСОБА_2 докази його повноважень діяти від імені Скаржника у порядку самопредставництва (зокрема, статут, положення, трудовий договір, протокол зборів тощо) [до відзиву також долучене окреме клопотання];
- закрити касаційне провадження у справі №914/3455/23;
- стягнути зі Скаржника на користь Позивачки судові витрати.
11. Позивачка повідомила, що у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн; відповідні докази будуть подані нею надалі.
12. 30 червня 2025 року, поза межами строку на касаційне оскарження (частина перша статті 298 ГПК України), в межах якого допускається доповнення чи зміна касаційної скарги, та за відсутності дозволу Суду (частина п`ята статті 161, частина десята статті 301 ГПК України) Скаржник подав додаткові пояснення у справі, до яких долучив копії постанов про закінчення виконавчого провадження.
Клопотання про поновлення процесуального строку Скаржник не подав, тому Верховний Суд залишив додаткові пояснення без розгляду.
13. Постановою Верховного Суду від 01.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Позивачки про закриття касаційного провадження у справі №914/3455/23. Касаційну скаргу Відповідача залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 залишено без змін.
14. Позивачка подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
15. До заяви Позивачка долучила копії договору про надання правової допомоги на представництво інтересів від 16.08.2022 №01, узгодження оплати правової допомоги (додаток до договору) від 02.07.2025 та акта приймання виконаних робіт від 03.07.2025.
16. Ухвалою від 31.07.2025 Верховний Суд прийняв та призначив до розгляду заяву Позивачки у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; запропонував Відповідачу подати заперечення проти заяви до 08 серпня 2025 року.
17. 05 серпня 2025 року, в межах строку, встановленого Верховним Судом, Відповідач подав заперечення щодо заяви Позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Відповідно до пункту 3 частини першої стаття 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
19. Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
20. Стаття 16 ГПК України закріплює право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
21. Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
22. Пункт 4 частини першої статті 1 Закону №5076-VI визначає, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
23. За змістом статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
24. Договір про надання правової допомоги 16.08.2022 поданий Позивачкою та долучений до матеріалів справи №914/3455/23 під час її розгляду судами попередніх інстанцій.
25. Вказаним договором передбачено, що замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі за окремою домовленістю сторін (пункт 4.1); здавання-приймання виконаних робіт здійснюється за настання обставин, передбачених пунктом 2.2 договору (пункт 6.3).
26. Відповідно до пункту 2.2 договору закінченням робіт є за домовленістю сторін в залежності від характеру виконання робіт, наприклад, момент прийняття (оголошення) рішення суду певної інстанції у справі.
27. Адвокатський гонорар може існувати у двох основних формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката, залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
28. Особливим різновидом адвокатського гонорару визнається "гонорар успіху" - додаткова винагорода, що є платою адвоката за досягнення конкретного результату, обумовленого сторонами. Чинне законодавство, хоча й не містить визначення такого виду гонорару, проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху", визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі такого виду винагороди, що відповідає принципу свободи договору та практиці Європейського суду з прав людини.
29. Встановлюючи "гонорар успіху", сторонам договору достеменно не відомо, як буде вирішений судовий спір. Втім, за умови досягнення адвокатом заздалегідь визначеного результату, що прогнозується при укладенні договору, у клієнта виникає обов`язок сплатити додаткову грошову винагороду.
30. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
31. Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі №910/5810/24 вказав, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За загальним правилом такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі.
32. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 221 ГПК України).
33. У постанові від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, пославшись на постанову Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі №285/5547/21, зробив висновки щодо застосування статті 246 Цивільного процесуального кодексу України (є аналогічною статті 221 ГПК України; ці норми однаково регулюють порядок подання доказів розміру понесених судових витрат, зокрема, в разі пропуску встановленого строку (до закінчення судових дебатів у справі)) та наголосив:
- якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;
- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
34. У справі №285/5547/21 Верховний Суд урахував, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27 грудня 2022 року, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03 січня 2023 року). Докази були датовані за період з 09 грудня 2021 року до 03 серпня 2022 року, тобто до моменту ухвалення рішення суду першої інстанції; погодився з позицією суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її зміст не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.
36. Акт приймання виконаних робіт від 03.07.2025 у цій справі датується після ухвалення постанови Верховного Суду (01 липня 2025 року), отже Верховний Суд вважає за можливе здійснити перевірку цього доказу і надати йому відповідну оцінку.
37. Разом із тим Суд ураховує заперечення Відповідача, що при укладенні договору сторони не погодили ні його ціни, ні порядку обчислення гонорару. Сторони досягли домовленості щодо вартості наданих юридичних послуги лише 02 липня 2025 року, тобто вже після ухвалення Верховним Судом постанови у справі (01 липня 2025 року), шляхом підписання документа з назвою "Узгодження оплати правової допомоги" (додаток до договору).
38. Отже, Позивачка узгодила гонорар та його складові з Адвокатським об`єднанням "АК "ФАВОР" постфактум. Вказане не надає Суду та іншій стороні спору (Відповідачу) можливості об`єктивно пересвідчитися у дійсній домовленості щодо розміру адвокатського гонорару.
39. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити зі встановленого у самому договорі розміру та / або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI.
40. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанови Верховного Суду від 29.07.2025 у справі №911/1927/24, від 26.06.2025 у справі №917/1383/24, від 17.06.2025 у справі №920/1481/23, від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).
41. Верховний Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заяви Позивачки в повному обсязі, оскільки матеріали справи підтверджують фактичне вчинення її представником дій, вказаних в акті приймання виконаних робіт від 03.07.2025.
42. Втім, зважаючи на викладене у пунктах 37-40 цієї додаткової постанови, наявні підстави для відмови у стягненні гонорару успіху в розмірі 15 000 грн (який сторони узгодили не заздалегідь, а вже знаючи про результат касаційного розгляду справи №914/3455/23) та зменшення решти гонорару з 25 000 грн до 5 000 грн.
43. У цьому контексті Суд ураховує, що за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
44. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
45. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
46. Зважаючи на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи вони були (мали бути) фактично понесені, а також оцінювати їх необхідність.
47. У цій справі на стадії касаційного розгляду правова позиція Позивачки вже була сформована. Доказів додаткового комплексного та всебічного вивчення юридичної природи спірних правовідносин Позивачкою не надано.
48. Крім того, Позивачка не навела обґрунтування щодо визначення розміру та порядку нарахування витрат на правничу допомогу, не визначила, скільки часу витрачено адвокатом на кожну конкретну послугу.
49. Як обґрунтовано зазначає Відповідач, суди розглядали п`ять аналогічних справ, де адвокат Лука Тарас Миколайович в інтересах Позивачки підготував п`ять аналогічних позовів за різні періоди - у справі №914/3278/23 - за 2004, 2005, 2006 роки, у справі №914/1511/22 - за 2007, 2008, 2009 роки, у справі №914/3277/23 - за 2010, 2011, 2012 роки, у справі №914/3286/23 - за 2013, 2014, 2015 роки.
50. Водночас Суд відхиляє доводи Відповідача щодо відсутності доказів оплати винагороди за надану правничу допомогу.
51. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.
52. З урахуванням викладеного вище, зважаючи на рівень складності справи, надані адвокатом послуги, критерії розумності, справедливості та реальності судових витрат, на користь Позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 5 000 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
3. Доручити видачу відповідного наказу в справі №914/3455/23 Господарському суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Кролевець

В. Студенець