ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2131/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.

За участі секретаря судового засідання Волкової Ю.О.

за участі представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О.;

від відповідача: не з`явився

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, )

до відповідача: Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області (75032, Херсонська область, Херсонський район, с. Дар`ївка, 68А; )

про стягнення боргу, штрафних санкцій, інфляційних витрат на загальну на суму 1 508 541,45грн

обставини справи:

30.05.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг до Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, в якій воно просить суд стягнути з відповідача заборгованість за постачання природного газу у загальному розмірі 1 508 541,45 грн, з яких: основний борг 1 155 312,09 грн; пеня 159 640,74 грн; 3% річних 31 199,31 грн; інфляційні витрати 162 389,31 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору постачання природного газу від 29.12.2023 № 20-5164/24-БО-Т в частині оплати за переданий газ у період січень 2024 року квітень 2024 року загальним обсягом 319 686,33 тис. куб.м.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 04.06.2025 прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.06.2025 до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг адвоката Єфременко О.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 27.06.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг адвоката Єфременко О.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №916/2131/25 задовольнив та проведення судових засідань при розгляді справи №916/2131/25 постановив здійснювати в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

Судове засідання призначене ухвалою від 02.07.2025 на 30.07.2025 на 10:30 не відбулося у зв`язку з технічними причинами.

Судове засідання призначене ухвалою від 06.08.2025 на 13.08.2025 о 16:00 не відбулося у зв`язку неявкою сторін у судове засідання.

Ухвали Господарського суду Одеської області від 04.06.2025, 02.07.2025, 30.07.2025, 04.08.2025, 06.08.2025, 14.08.2025 доставлені Дар`ївській сільській раді Херсонського району Херсонської області до її електронного кабінету користувача підсистемою (модулем) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи («Електронний суд») про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки секретаря судового засідання про доставку електронного документу, що в свою чергу свідчить про факт отримання відповідачем зазначених ухвал суду.

04.08.2025 від начальника Дар`ївської сільської військової адміністрації надійшов відзив відповідно до якого, останній зазначив, що з приводу позовних вимог покладається на розсуд суду та просить суд розглядати справу без участі представника Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області.

Під час розгляду справи суд з`ясував, що Дар`ївська сільська територіальна громада перебувала в окупації внаслідок збройної агресії російської федерації.

Представником позивача 12.08.2025 надано суду пояснення відповідно до яких він зазначає, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 Затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», даний наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786. У другому розділі «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» вказані населені пункти які перебувають під окупацією чи були в окупації. Відповідно до даного переліку, Дар`ївська сільська територіальна громада перебувала в тимчасовій окупації з 01.03.2022 по 11.11.2022.

Отже, із зазначеного висновується, що на момент підписання договору між сторонами та його виконання Дар`ївська сільська територіальна громада не перебувала в тимчасовій окупації.

Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст.2,4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно положень ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 20.08.2025 судом за результатом розгляду справи було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду та повідомлено, що повне рішення буде складено протягом п`яти днів.

установив:

29.12.2023 ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг та Дар`ївська сільська рада Херсонського району Херсонської області уклали Договір постачання природного газу № 20-5164/24-БО-Т (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого, сторони передбачили, що за цим договором Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2 договору, природний газ, що постачається за цим договором використовується споживачем для своїх власних потреб.

Розділом 2 Договору сторонами погоджено споживання природного газу у період з січня 2024 року по 15 квітня 2024 року (включно). Окремими додатковими угодами було погоджено зміни щодо обсягів природного газу.

На виконання пункту 2.1 розділу 2 Договору Постачальником було поставлено відповідачу природний газ у період січень 2024 квітень 2024 загальним обсягом 319 686,33 тис. куб. м., а саме: з 01.01.2024 по 31.01.2024 7,01527 м.куб.; з 01.02.2024 по 28.02.2024 7,14959 м.куб.; з 01.03.2024 по 31.03.2024 81,27613 м.куб.

Зазначене підтверджуються даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.

Загальна вартість поставленого природного газу становить 1 579 919,37 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту (актів) приймання-передачі природного газу, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору. Споживач має право здійснити оплату або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого природного газу здійснив лише частково у сумі 424 607,28 грн, у зв?язку із чим, позивач посилається на те, що у відповідача з?явилась стійка заборгованість у розмірі за поставлений природний газ у сумі 1 155 312,09грн.

Відповідно до п.7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1, споживач зобов`язався сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

З огляду на зазначене, ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг звернулось до суду з цим позовом до Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, в якій воно просить суд стягнути з відповідача заборгованість за постачання природного газу у загальному розмірі 1 508 541,45 грн, з яких: основний борг 1 155 312,09 грн; пеня 159 640,74 грн; 3% річних 31 199,31 грн; інфляційні витрати 162 389,31 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов таких висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умовзазначеного Договору, Позивач, передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 579 919,37 грн. Вказана обставина підтверджується даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1. договору, сторонами погоджено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживач до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Як встановлено судом, Відповідач, свої зобов`язання з оплати поставленого природного газу здійснив лише частково у сумі 424 607,28 грн. Зобов`язання у частині розрахунку за решту поставленого природного газу у визначений Договором строк не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 5.1 Договору та станом на момент пред`явлення позову заборгованість відповідача у період з січня 2024 по квітень 2024 за поставлений природний газ складає 1 155 312,09 грн.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем спожитого природнього газу в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 1 155 312,09 грн за отриманий природний газ підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних нарахувань, господарський суд зазначає таке.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлений природний газ позивачем нараховано відповідачу:

- 3% річних на загальну суму 31 199,31 грн, за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу;

- інфляційні витрат на загальну суму 162 389,31 грн, за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу.

Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунки сум 3% річних в розмірі 31 199,31 грн. та інфляційних витрат в розмірі 162 389,31 грн вважає їх вірними, обґрунтованими та здійсненими відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає таке.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 3 Закону України „ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п.5.1, споживач зобов`язався сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлений природний газ позивачем нараховано відповідачу пеню на загальну суму 159 640,74 грн, за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені у розмірі 159 640,74 грн, вважає його вірним, обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1,2,3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідач у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростував.

За таких обставин та правового регулювання суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу у загальній сумі 1 508 541,45 грн, у тому числі: основний борг 1 155 312,09 грн; пеня 159 640,74 грн; 3% річних 31 199,31 грн; інфляційні витрати 162 389,31 грн є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору в розмірі 18 102,51 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг до Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області - задовольнити.

2. Стягнути з Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області (75032, Херсонська область, Херсонський район, с. Дар`ївка, 68А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (вул. Шолуденка,1, м.Київ, 04116, ідентифікаційний ):

- основний борг у сумі 1 155 312 (один мільйон сто п`ятдесят п`ять тисяч триста дванадцять) грн 09 коп.,

- пеню у сумі 159 640 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сорок) грн 74 коп.,

- три проценти річних у сумі 31 199 (тридцять одна тисяча сто дев`яносто дев`ять) грн 31коп.,

- інфляційні втрати у сумі 162 389 (сто шістдесят дві тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн 31 коп.,

судовий збір у сумі 18 102 (вісімнадцять тисяч сто дві) грн 51 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 21 серпня 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко