ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № Б8/180-10 (911/3801/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К. М.- головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А. В.,

за участю представників:

прокурора Київської обласної прокуратури - Цимбалістого Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу громадянина Швеції ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025

у справі № Б8/180-10 (911/3801/23)

за позовом керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області

в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Чернігівській та Черкаській областях

до Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Корост-Беп»;

2) арбітражний керуючий В`язовченко Анатолій Михайлович;

3) ОСОБА_2 ;

4) громадянин Швеції ОСОБА_1

про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права

в межах справи № Б8/180-10

про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Білицький завод Теплозвукоізоляція» (далі - ПрАТ «Білицький завод Теплозвукоізоляція», боржник).

Керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Чернігівській та Черкаській областях звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до ПрАТ «Білицький завод Теплозвукоізоляція» про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права.

Позовні вимоги сформульовані прокурором наступним чином: усунути перешкоди у здійсненні державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях права розпоряджання державним майном, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно СЕА № 250834 від 13.12.2012, виданого виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради, в частині посвідчення права власності Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на будівлю котельні «літера И-И2» загальною площею 443,3 кв. м. за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Коцюбинське, вул. Пономарьова 7, та скасування державної реєстрації права власності на будівлю котельні «літера И-И2» загальною площею 443,3 кв. м. у складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером № 17366501 (у тому числі у всіх невід`ємних архівних складових частинах Державною реєстру речових прав на нерухоме майно), яким зареєстровано право приватної власності Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на будівлі і споруди, розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7, номер запису: 178 в книзі 3-96.

Прокурор зазначав про вчинення з порушенням статей 326, 328, 334 ЦК України, статей 7, 27, 28 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», статей 1, 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» реєстрацію права приватної власності та видачу свідоцтва про право власності на будівлі котелень «літера И-И2», загальною площею 443,3 кв.м., за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Коцюбинське, вул. Пономарьова,7 за відповідачем - ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», тоді як вказане спірне майно є державною власністю і не передавалося у приватну власність інших осіб.

Позовну заяву керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області судом прийнято до розгляду в межах справи про банкрутство ПрАТ «Білицький завод Теплозвукоізоляція».

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Відповідно до наданих прокурором копій документів, 28 лютого 1994 року наказом Регіонального відділення № 15-BII було затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція»; згідно вказаного акту, загальна вартість цілісного майнового комплексу склала 10221303 тис. крб, вартість загальнодержавного майна, яке підлягає приватизації - 2 047 585 тис крб, вартість майна, яке не підлягає приватизації - 679975 тис. крб.

20.05.1994 Фонд державного майна України з одного боку (Продавець), а організація орендарів Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція» (Покупець) з другого уклали договір № 44 купівлі-продажу державного майна Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція».

Відповідно до акта прийому-передачі проданого майна від 14.07.1994, Регіональне відділення передало, а організація орендарів Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція» прийняла продане станом на 01.02.1994 року державне майно у складі: основні засоби - 3225455 тис. крб., майно придбане за рахунок державних коштів - 162748 тис. крб., державне майно, що не підлягає приватизації - 679975 тис. крб., всього 204765 тис.крб.

На підставі договору купівлі-продажу №44 від 20.05.1994 було видане свідоцтво про власність, реєстраційний номер №35РП від 14.07.1994, яке підтверджує, що покупець (організація орендарів Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція») є власником цілісного майнового комплексу.

У Переліку майна, перелічено об`єкти нерухомого майна, які Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області передало у власність організації орендарів Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція».

15.12.1994 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00№489281, було зареєстровано юридичну особу - Закрите акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» ().

Відповідно до копії інвентаризаційного опису державного майна, яке не увійшло до статутного фонду ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», що наявне в архівній справі щодо приватизації Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція», на балансі ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» в смт. Коцюбинське по вул. Пономарьова, 7 (Строительная, 7) обліковуються в складі об?єкта під назвою «Цех №5»: 1) «зданиекотельной №1», інвент. №010513, введення в експлуатацію 1961 рік; 2) «зданиекотельной №2», інвент. № 010514, введення в експлуатацію 1978 рік; 3) «внутриплощ. сети эл. Снаб. інвент. №030562, введення в експлуатацію 1988 рік; 4-8) котли різних модифікацій з інвент. №№040505.07, 040508-09, 405111, 040559, 040554 введення в експлуатацію 1972, 1976, 1987 роки; 9) «наружныекабельные сети», інвент. №0305202, введення в експлуатацію 1973 рік.

28.08.2006 ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» звернулось із клопотанням вих. №1/319 від 28.08.2006 до селищного голови Садовського В.І., щодо надання дозволу на виготовлення технічної та правової документації на нерухоме майно підприємства ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» за адресою: смт.Коцюбинське, вул.. Пономарьова,7, вул. Бакала, 54.

Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області №92 від 29.08.2006 «Про дозвіл на оформлення технічної та правової документації на будівлі та споруди, розташовані по вул. Пономарьова, 7 та вул. Бакала, 54 ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» вирішено надати дозвіл на оформлення технічної та правової документації через Ірпінське БТІ для ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на будівлі та споруди, зокрема: котельня «И» з добудовами «И-1»- «И-3», загальною площею 424 кв.м.

27.11.2006 ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» звернулось із клопотанням вих. №1/437-а до селищного голови Садовського В.І. щодо надання дозволу на внесення змін до рішення Виконкому від 29.08.2006 №92 у зв`язку з уточненням при виготовленні технічної документації.

Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області №132/12 від 28.11.2006 «Про дозвіл на оформлення технічної та правової документації на будівлі та споруди, розташовані по вул. Пономарьова, 7 та вул. Бакала, 54 ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» надано дозвіл на оформлення технічної та правової документації через Ірпінське БТІ для Закритого акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на слідуючі будівлі та споруди за адресою вул. Пономарьова, 7, зокрема: котельня «літера И-И2», загальною площею 443,3 кв.м.; доручено Ірпінському БТІ оформити свідоцтво про право власності за юридичною особою ЗАТ ««Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на будівлі та споруди, зокрема, котельня «літера И-И2», загальною площею 443,3 кв.м.

За змістом свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 28.12.2006, власником будівель та споруд за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова (вул. Будівельна) 7, зокрема, котельні «літ. И-И2», загальною площею 443,3 кв.м. є Закрите акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Наказом ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» №25-А від 26.08.2009 перейменовано з 26 серпня 2009 року ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» у ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

26.08.2009 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №490398 від 26.08.2009, змінено найменування юридичної особи() на Приватне акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Відповідно до довідки ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» станом на 01.10.2012 на балансі підприємства знаходяться будівлі та споруди згідно свідоцтв про право власності №132/12 від 28.12.2006 серія САВ №035035 та №132/2 від 28.12.2006 серія САВ №035033.

26.10.2012 ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» звернулось із заявою вих.№1/524-А, адресованою голові Коцюбинської селищної ради Садовському В.І., яка містила прохання стосовно надання дозволу на виготовлення дублікатів документів «Свідоцтва право власності на нерухоме майно», яке належить ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» та знаходиться за адресою: вул. Пономарьова,7, вул. Бакала,52 у зв`язку із втратою оригіналів.

Як свідчить надана прокурором копія оголошення в газеті (назва не зазначена) - «Втрачене свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САВ №035033, видане ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради №132/12 від 28.11.06р. (будівлі та споруди розташовані за адресою: Київська область, смт Коцюбинське, вул. Бакала (вул. Жовтнева), 54, реєстраційний номер (17364743) вважати недійсним»; - «Втрачене свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САВ №035035, видане ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради №132/12 від 28.11.06р. (будівлі та споруди розташовані за адресою: Київська область, смт Коцюбинське, вул. Пномарьова (вул. Будівельна), 7, реєстраційний номер (17366501) вважати недійсним».

30.10.2012 Коцюбинська селищна рада ухвалила рішення №160 «Про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно по вул. Пономарьова, 7 та вул. Бакала, 54 в смт. Коцюбинське за ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

3 преамбули рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 30.10.2012 №160 «Про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно по вул. Пономарьова, 7 та вул. Бакала, 54 в смт. Коцюбинське за ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» вбачається, шо його видано у зв?язку із втратою товариством оригіналів свідоцтв про право власності від 28.12.2006 на будівлі та споруди за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Пономарьова (вул. Будівельна), 7) й за адресою: Київська область, сел. Коцюбинське, вул. Бакала (вул. Жовтнева), 54, а також у зв`язку зі зміною найменування товариства із ЗАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція». Вказаним рішенням товариству надано дозвіл на скасування втрачених свідоцтв та оформлення нових для підтвердження права власності на нерухоме майно за вказаними адресами згідно переліку будівель та споруд, в п. 2 якого в складі об?єктів нерухомого майна, розташованих по вул. Пономарьова, 7 в смт. Коцюбинське (м. Ірпінь,) Київської області значиться також і котельня літера «И-И2» загальною площею 443,3 кв.м.

Прокурором долучено копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.12.2012 CAE №250834, виданого виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради, відповідно до якого товариству на праві приватної власності належать низка об`єктів за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Пономарьова (Будівельна), 7, серед яких указано котельню, И-И2, загальною площею 443,3 кв. м.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр), у тому числі Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також долучених до Реєстру документів, виявлено запис від 13.12.2012 про реєстрацію права приватної власності ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером № 17366501, тип майна: будівлі і споруди, адреса нерухомого майна: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7, площа земельної ділянки (кв. м): 18615, номер запису: 178 в книзі 3-96.

У грудні 2020 року робочою групою відповідно до наказу Регіонального відділення від 30.11.2020 №235-Д, Порядку проведення державними органами приватизації перевірок стану ефективного використання та збереження державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 16.12.2009 №1998, а також Плану проведення перевірок стану та використання державного майна, яке не увійшло статутних капіталів господарських товариств, створених в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, на 2020 рік, затвердженого наказом Регіонального відділення від 15.01.2020 №49, проведено перевірку ефективності використання та збереження державного майна, яке у процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу, але залишилось на балансі ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

15.12.2020 за результатами перевірки складено Акт перевірки, затверджений 24.12.2020 начальником Регіонального відділення, згідно з яким станом на момент перевірки котельні №1, 2 з обладнанням по вул. Пономарьова, 7 (позиція 5 розділу 2 «Дані про державне майно») перебуває в задовільному стані та не використовується за призначенням, обладнання демонтовано, комунікації газо- та водопостачання відрізані.

Також перевіркою установлено, що на вищевказані котельні № 1, 2 ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» оформлено право приватної власності та змінено маркування об`єкта «И-И2»; підставою виникнення права власності вказано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2012 САЕ № 250834, видане товариству на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 30.10.2012 №160.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0002072, внесеного 12.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Бучанською окружною прокуратурою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, прокурором в порядку ст.ст. 36, 93 КПК України з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях витребувано інформацію та документи з питань приватизації Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція» (код ЄДРПОУ - 292729), правонаступником якого є ЗАТ (а надалі ПрАТ) «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

За змістом листа Регіонального відділення від 07.10.2022 №51-08.01-2388, приватизація Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція» здійснювалась Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області шляхом викупу цілісного майнового комплексу підприємства організацією орендарів відповідно до договору купівлі-продажу від 20.05.1994 №44.

З листа Регіонального відділення від 20.09.2022 №51-08.01-2176 вбачається, що під час приватизації Білицького орендного підприємства «Теплозвукоізоляція» до статутного капіталу не увійшли, але залишились на балансі ВАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», правонаступником якого є ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», та на даний час відповідно до інформації, внесеної до Реєстру державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств в управління Регіонального відділення, перебувають, у тому числі об`єкти державної власності, зокрема: котельня № 1,2 з обладнанням за адресою: Київська обл., смт.Коцюбинське,вул. Пономарьова, 7.

Відповідно до Витягу з Реєстру державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, згідно якого на балансі ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (08298, Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Будівельна, 7 (08298, вул. Пономарьова,7, смт. Коцюбинське, Київська обл.) серед іншого, обліковується наступне державне майно: класифікація, код згідно з Реєстром, назва та інвентарний номер структурного компонента/об`єкта - 2222.9, 292729.8.ААБАГВ355 Котельня №1, 2 з обладн. № з/п 1 інв. № б/н, юридична адреса - Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7, вартість згідно інвентаризації/акта оцінки 520,15 тис грн, дата останньої індексації/дата інвентаризації - 01.01.1995.

Також Регіональним відділенням (у відповіді від 20.09.2022 №51-08.01-2176) повідомлено, що листом від 31.01.2019 б/н ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» поінформувало, що відповідно до договору оренди майна від 01.01.2019 №19/01-01, укладеного між ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» та ТОВ «Теремпек», котельні №1,2, що знаходяться за адресою: Київська обл., смт.Коцюбинське,вул. Пономарьова, 7 передані в оренду ТОВ «Теремпек». Водночас, Регіональне відділення погодження на відчуження чи використання об`єктів державної власності відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» не надавало.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.03.2024 у справі №Б8/180-10 (911/3801/23) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором обрано не тільки неналежний, але й неефективний спосіб захисту порушеного права держави.

Суд виснував, що виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння, спірне майно - котельні «літера И-И2», загальною площею 443,3 кв.м., розташовані за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7 - знаходиться у володінні відповідача - ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт володіння спірним майном державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Чернігівській та Черкаській областях та/або спростовують факт державної реєстрації прав відповідача на спірне майно матеріали справи не містять.

Місцевий суд зазначив, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

У зв`язку з чим суд констатував, що обраний прокурором спосіб захисту - звернення з негаторним позовом - не відповідає змісту порушеного права, а отже - є неналежним.

За висновком місцевого суду, викладені (сформульовані) прокурором у прохальній частині позовної заяви вимоги не можуть забезпечити поновлення прав позивача, їх ефективний захист, досягти мети звернення до суду - забезпечення можливості здійснення позивачем повноважень розпорядження належним йому майном.

Суд вказав, що прокурор просить усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права.

Водночас, задоволення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права не здатне відновити порушене, за твердженням прокурора, право розпорядження майном; як наслідок - спосіб захисту права власника на розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації є неефективним.

Не погодившись з висновками і мотивами, якими керувався суд першої інстанції під час прийняття рішення, заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 20.03.2024 у справі № Б8/180-10 (911/3801/23) скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Усунуто перешкоди у здійсненні державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівський областях права розпоряджання державним майном та визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно СЕА № 250834 від 13.12.2012, видане Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради, в частині посвідчення права власності ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на будівлю котельні «літера И-И2» загальною площею 443,3 кв.м за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Коцюбинське, вул. Пономарьова 7; скасовано державну реєстрацію права власності на будівлю котельні «літера И-И2» загальною площею 443,3 кв.м у складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером № 17366501 (у тому числі у всіх невід`ємних архівних складових частинах Державною реєстру речових прав на нерухоме майно), яким зареєстровано право приватної власності ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на будівлі і споруди, розташовані за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7, номер запису: 178 в книзі 3-96.

В обґрунтування постанови апеляційний суд зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення.

При з`ясуванні особи, яка на момент вирішення спору володіє майном (у даному випадку - котельні 1, 2), апеляційний суд зазначив, що у грудні 2020 року робочою групою відповідно до наказу Регіонального відділення від 30.11.2020 №235-Д, проведено перевірку ефективності використання та збереження державного майна, яке у процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу, але залишилось на балансі ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

З матеріалів справи, включаючи акт перевірки Регіонального відділення ФДМУ від 15.12.2020, випливає, що спірна котельня знаходиться на території, належній ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», будь-якого легітимізаційного знака про належність котельні державі відсутній. Речові права держави у державному реєстрі прав на нерухомість не зареєстровані.

За висновком апеляційного суду, відсутність у матеріалах справи правочину про передачу у власність та розпорядчого акту про таку передачу правопопередникам ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» котельні, держава, в особі її уповноваженого органу, має право віндикувати котельні з чужого незаконного володіння в силу ч. 1 ст. 387 ЦК України, а скасування свідоцтва про право власності та запису у державному реєстрі відносно відповідача носить віндикаційний характер.

Апеляційний суд встановив, що з моменту здійснення перевірки у 2020 році позивач дізнався, що на котельні № 1, 2 ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» оформило право приватної власності та змінило маркування об`єкта «И-И2». Підставою виникнення права власності стало Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2012 САЕ №250834, видане товариству на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 30.10.2012 №160.

За встановлених обставин, апеляційний суд визнав вимогу прокурора про скасування наявного у відповідача свідоцтва про право власності на котельні та відповідного запису у державному реєстрі про наявність у відповідача права власності на них такою, що відповідає способу захисту порушеного права, установленого законом - статтею 387 ЦК України, і надає право власнику майна - державі - можливість у подальшому вимагати від відповідача відшкодування збитків, завданих погіршенням стану державного майна, а також відшкодування усіх доходів, пов`язаних з його використанням за час незаконного володіння ним як власником в силу положень статті 390 ЦК України.

Вказане, за висновком апеляційного суду, свідчить про обрання прокурором правильного способу захисту, хоч і помилково вказано, що обраний ним спосіб має характер негаторного позову.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

Не погодившись з ухваленою постановою, ОСОБА_1 , як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у цій справі.

Касаційну скаргу мотивував підставою касаційного оскарження, визначеною пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України. Скаржник вважає, що ухвалюючи постанову апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому, оскаржувана постанова відповідно до приписів частини третьої статті 310 ГПК України, підлягає скасуванню судом касаційної інстанції.

Згідно доводів скаржника, порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм, а саме статей 13, 42, 267, 270 ГПК України, полягає в тому, що у період з 24.04.2024 по 29.01.2025 судові засідання у справі не проводились, а у засіданні 29.01.2025 приймав участь виключно прокурор, при цьому, апеляційний суд не досліджував та не з`ясовував причини неявки у судове засідання представника відповідача - керуючого санацією ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» В`язовченка А.М., не вживав заходів для належного його повідомлення та не розглянув питання про можливість відкладення розгляду справи для забезпечення реалізації права відповідача на участь у судовому засіданні.

На думку заявника касаційної інстанції, фактична відсутність представника відповідача унеможливила здійснення останнім свого права на подання доказів, висловлення заперечень, тому апеляційний суд не мав можливості належним чином дослідити його позицію щодо предмета спору, що порушує принцип рівності сторін у судовому процесі.

Як на обставини, які важливі для розгляду справи, скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції фактів встановлених Касаційним господарським судом у постанові від 14.05.2020, зокрема щодо незаконності реалізації майна ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на підставі договорів купівлі-продажу у позаконкурентний спосіб попереднім керуючим санацією Ляхненко Є.М. на користь Завертайла О.В., що на думку скаржника, призвело до унеможливлення встановити реальні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області у поданому відзиві заперечує проти вимог та доводів касаційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, оскаржувану постанову апеляційного суду - залишити без змін.

Вважає, що посилання скаржника на те, що судове рішення судом апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, порушення принципу рівності сторін у судовому процесі та порушення вимог статей 13, 42, 270 ГПК України, є безпідставними, а наведені фактичні обставини, встановлення яких нібито унеможливило б порушення судом процесуальних норм при вирішенні цієї справи, взагалі не стосуються предмета спору.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Чернігівській та Черкаській областях подало пояснення, у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін як законну та таку, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Згідно з положеннями статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судове рішення у цій справі оскаржуються скаржником - третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України.

За доводами касаційної скарги, суд апеляційної інстанції судове засідання 29.01.2025 провів за відсутність відповідача або його представника, що прямо вплинуло на встановлення фактичних обставин справи, оскільки колегія апеляційного суду не мала можливості належним чином дослідити його позицію щодо предмета спору.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною четвертою статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Україна як учасниця Конвенції про захист прав людини і основних свобод повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя, як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995 (заява № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Важливим елементом справедливого судового розгляду є рівність та змагальність сторін. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами".

Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 2 частини першої та пунктом 3 частини другої статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Згідно з вимогами статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Частиною другою статті 281 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" порушено ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2010.

Ухвалою суду від 28.05.2012 відкрито процедуру санації боржника та вирішено інші процедурні питання у справі.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.04.2014 призначив керуючим санацією ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" арбітражного керуючого Лахненка Є.М.

Ухвалою суду від 28.11.2014 затверджено план санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція".

Ухвалою суду від 30.04.2015 затверджено зміни до плану санації ПрАТ "БЗ "Теплозвукоізоляція".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2018, серед іншого, розгляд справи відкладено на 12.12.2018, зобов`язано керуючого санацією боржника вчинити заходи задля проведення процедури санації ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" у відповідності до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема - виконання плану санації боржника щодо передачі майна у власність у спосіб, обраний сторонами та закріплений в плані санації боржника з урахуванням вимог Закону реалізації такого способу - продаж майна боржника шляхом проведення торгів у формі аукціону та доопрацювання звіту керуючого санацією. Встановити процесуальний строк - два місяці на виконання вимог даної ухвали суду.

Проте, арбітражний керуючий Лахненко Є.М. не виконав вимоги ухвали від 10.10.2018, яка залишена в силі постановою Верховного Суду від 14.05.2020, та не здійснив відповідні заходи, які зокрема передбачають повернення всього вибулого майна боржника.

Ухвалою суду від 18.02.2021 закрито провадження у справі №Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 13.12.2022), скасовано ухвалу Господарського суду Київської області від 18.02.2021 у справі №Б8/180-10, а матеріали справи направлено до Господарського суду Київської області для продовження її розгляду на стадії санації з урахуванням висновків, наведених у цій постанові.

В період оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 18.02.2021, директором ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» був призначений Остроушко В.І.

Господарський суд Київської області ухвалою від 25.04.2023 у справі про банкрутство №Б8/180-10, серед іншого, відсторонив арбітражного керуючого Лахненка Є. М. від виконання повноважень керуючого санацією у справі № Б8/180-10 про банкрутство ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (далі - ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція») та призначив керуючим санацією ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» арбітражного керуючого В`язовченка А.М.

Водночас, керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Чернігівській та Черкаській областях звернувся до Господарського суду Київської області з даним позовом до ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.03.2024 у справі №Б8/180-10 (911/3801/23) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

18.04.2024 Прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказане судове рішення

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2024 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури в межах судової справи № Б8/180-10 (911/3801/23) передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у період 24.04.2024 по 29.01.2025 судові засідання в суді апеляційної інстанції у справі не проводились через неможливість визначення складу колегії суддів.

У судовому засіданні 29.01.2025, в якому ухвалено оскаржувану постанову, приймав участь виключно прокурор. Представники інших учасників справи, зокрема й відповідача - в судовому засіданні участі не брали.

В той же час, Господарський суд Київської області ухвалою від 03.12.2024 припинив провадження у справі про банкрутство та припинив повноваження керуючого санацією боржника арбітражного керуючого В`язовченка А.М.

Відповідно до частини першої-третьої статті 58 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

20.11.2024 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі №910/16580/23, в якій здійснюючи тлумачення частини третьої статті 56 ГПК України (частина третя статті 58 ЦПК України), Велика Палата Верховного Суду виснувала через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що, окрім керівника і члена виконавчого органу, такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус, зокрема шляхом подання документів, вказаних у частині третій статті 56 ГПК України (частині третій статті 58 ЦПК України) (статут, положення, трудовий договір (контракт)).

Водночас, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Єдиному державному реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою етапі 56 ГПК України (частиною третьою статті 58 ЦПК України), - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.

Натомість, у цій справі, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції питання щодо участі законного представника відповідача у справі не досліджував та не з`ясовував причини його відсутності, адже не вжив заходів для встановлення особи наділеної повноваженнями представляти юридичну особу відповідача та її належне повідомлення про дату розгляду справи, як і не розглянув питання про можливість відкладення розгляду справи для забезпечення реалізації права відповідача на участь у судовому засіданні.

Вказане прямо вплинуло на встановлення фактичних обставин справи, оскільки апеляційний суд не мав можливості належним чином дослідити позицію відповідача щодо предмета спору та способу захисту.

Фактична відсутність в судовому засіданні уповноваженого представника ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» унеможливила здійснення ним свого права на подання доказів, висловлення заперечень щодо доводів прокурора та забезпечення реалізації принципу рівності сторін у судовому процесі.

Частиною одинадцятою статті 270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

З наведених норм вбачається, що належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи є обов`язком апеляційного суду.

При цьому розгляд справи судом апеляційної інстанції за відсутності сторони є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи викладене, оскільки судом не з`ясовано особу, уповноважену представляти відповідача, наявність належних доказів її повідомлення про призначення справи до розгляду на дату, коли було прийнято оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом обмежено право відповідача на доступ до суду, яке закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та допущено порушення положень ГПК України щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування постанови апеляційного суду відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 310 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 310 ГПК України).

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 310 ГПК України).

З огляду на наведене, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного господарського суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу громадянина Швеції ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №Б8/180-10 (911/3801/23) скасувати.

3. Справу № Б8/180-10 (911/3801/23) передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік

Судді С. В. Жуков

В. І. Картере