ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 Справа № 914/980/25

За позовом: Приватного підприємства «Террапроф», м. Стрий, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ», м. Львів

про стягнення 404 642,89 грн

Суддя Наталія Мороз

За участю секретаря с/з Олександри Псярук

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Приватним підприємством «Террапроф» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ» про стягнення 404 642,89 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; відмовлено Приватному підприємству «Террапроф» у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.04.2025.

24.04.2025 підготовче засідання відкладено на 22.05.2025, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

Ухвалою суду від 22.05.2025 продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 10.06.2025.

Ухвалою суду від 10.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 01.07.2025.

01.07.2025 та 24.07.2025 розгляд справи по суті відкладено, про що відповідача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

01.08.2025 через службу діловодства господарського суду позивачем подано докази в підтвердження витрат на оплату професійної правничої допомоги.

В судове засідання 05.08.2025 позивач та відповідач участь представників в судове засідання не забезпечили.

Суд зазначає про належне виконання обов`язку щодо повідомлення учасників справи про час, дату та місце розгляду справи, зокрема відповідача, шляхом надіслання ухвал суду в електронній формі до Електронного кабінету відповідача, та оприлюднення в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч. ч. 5, 5 ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

У відповідності до ч.11 ст.242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, ухвали суду у даній справі були внесені до АСДС та автоматично направлені та доставлені в електронний кабінет ТзОВ «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі № 459/3660/21, довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.

Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що чинний Господарський процесуальний кодекс України, спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи наведене, в тому числі неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем, як замовником, зобов`язань за договором підряду № 25/08/22 від 25.08.2022 щодо повної та своєчасної оплати за виконані позивачем, як підрядником, роботи у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача 373 159,44 грн основного боргу, 2 238,96 грн 3% річних, 7 499,01 грн інфляційних нарахувань, 21 745,48 грн пені.

Також, просить суд стягнути з відповідача судовий збір та 50 000,00 грн витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Позиція відповідача.

Відповідач участі у судових засіданнях особисто або уповноваженого представника не забезпечив, правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 ГПК України не скористався.

Обставини справи.

25.08.2022 між Приватним підприємством «Террапроф» (позивач, за договором підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ» укладено договір підряду № 25/08/22.

У відповідності до умов даного договору, підрядник бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами виконати роботи з влаштування та пайка швів гідрошпонки на об`єкті: "Нове будівництво багатофункціонального комплексу по вул. Трускавецькій в с. Сокільники Львівського району Львівської області" згідно договірних цін, що виступають додатками до договору (п.1.1). Замовник зобов`язується надати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування робіт та матеріалів, прийняти виконані роботи і доставлені матеріали та повністю сплатити їх вартість за цим договором (п.1.2). Вартість робіт та матеріалів, що визначена підрядником на основі проектної документації, складає сумарну вартість договірних цін, що є додатками до договору (п.2.1). Замовник здійснює авансування у розмірі 40 000,00 грн, у тому числі ПДВ, перед початком виконання робіт. Підрядник розпочинає роботи після відповідного звернення замовника (п.2.2). Остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить не пізніше 10 днів після підписання актів виконання робіт (п.2.3). Здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом виконаних робіт та довідки КБ-3 протягом 3-х днів з моменту повідомлення підрядника про готовність предмету підряду до приймання-передачі (п.3.1). Акт виконаних робіт оформляється підрядником і передається замовнику, який підписує його чи повертає без оформлення з мотивованою відмовою в 3-х денний термін (п.3.2). У випадку мотивованої відмови в оформленні акта виконаних робіт сторонами складається двосторонній акт з переліком зауважень і визначенням терміну їх виконання (п.3.3). У випадку коли акт виконаних робіт не підписаний замовником протягом обумовленого п.3.2 договору терміну і при відсутності мотивованої відмови від його підписання, робота вважається прийнятою і підлягає оплаті згідно з договірними цінами. У випадку безпідставної відмови замовника від підписання актів виконаних робіт підрядник вправі призупинити подальше виконання робіт за цим договором (п.3.4). Підрядник зобов`язаний виконати своїми силами передбачені цим договором роботи відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації (п.4.1). Замовник зобов`язаний оплату за договором проводити вчасно і в повних розмірах, передбачених договором. Після отримання від підрядника повідомлення про завершення робіт прийняти виконані роботи по акту приймання-передачі виконаних робіт, перевірити його, підписати та передати протягом 3 робочих днів підряднику на умовах, передбачених цим договором (п.4.3). Підрядник гарантує якість та надійність виконаних робіт та устаткування і надає гарантію щодо робіт та матеріалів терміном на 5 років з дати завершення виконання цих робіт (п.5.1). За невчасне здійснення розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь підрядника за кожен день прострочення (п.6.2). Договір вступає в дію після підписання його сторонами та діє до закінчення гарантійного терміну, визначеного цим договором (п.11.1).

Додатками № 1, 2, 3, 4, 5, 6 до договору підряду № 25/08/22 сторони узгодили договірні ціни на вартість робіт та матеріалів.

На виконання взятих на себе зобов`язань, Приватним підприємством «Террапроф» виконано передбачені договором підряду роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними та скріпленими печатками сторін довідками про вартість виконаних будівельних робіт та актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 року на суму 507 421,55 грн.

Однак, в порушення взятих на себе за договором зобов`язань, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ» лише частково оплачено виконані підрядником роботи, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 373 159,44 грн.

28.02.2025 ПП «Террапроф» та ТзОВ «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ» підписано та скріплено печатками сторін акт звірки взаємних розрахунків по стану за період січень 2024 лютий 2025 за договором 28/08/22, з якого вбачається наявність заборгованості ТзОВ «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ» в розмірі 373 159,44 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості добровільно, ПП «Террапроф» звернулось до господарського суду за захистом порушеного права з позовом про стягнення 373 159,44 грн основного боргу, 2 238,96 грн 3% річних, 7 499,01 грн інфляційних нарахувань, 21 745,48 грн пені та судових витрат.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору підряду № 25/08/22 від 25.08.2022.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, договір підряду складається з двох взаємопов`язаних між собою зобов`язань: правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку та правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч.4 ст.882 ЦК України).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свій обов`язок з оплати вартості виконаних позивачем робіт у строки та розмірах, визначених умовами договору підряду в повному обсязі не виконав. Відповідачем було підтверджено факт наявності перед позивачем заборгованості у розмірі 373159,44 грн шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків без зауважень.

У постанові від 04.07.2024 у справі № 911/2502/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виснував, що акт звірки може вважатися доказом, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Таким чином, аналізуючи твердження та подані позивачем на їх підтвердження докази, враховуючи відсутність заперечень відповідача, керуючись наведеним критерієм доказування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази в своїй сукупності відповідають стандартам належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені позивачем обставини щодо укладення між сторонами договору, на виконання умов якого позивачем виконано певні роботи, оплата за які здійснена відповідачем не в повному обсязі, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість у розмірі 373 159,44 грн, яка підлягає стягненню. Доказів зворотнього суду не надано.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо оплати за виконані роботи, позивачем нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми основної заборгованості в розмірі 2 238,96 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 499,01 грн, у відповідності до розрахунку, доданого до позовної заяви та за вказані в ньому періоди.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Норми ст. 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням встановлених в мотивувальній частині цього рішення обставин справи, в тому числі дати виникнення прострочки оплати за виконані роботи, судом встановлено, що зазначені нарахування обраховано арифметично вірно, відтак, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 2 238,96 грн та інфляційних втрат у розмірі 7 499,01 грн визнаються судом обґрунтованими і законними та підлягають до стягнення у повному обсязі.

Розглядаючи вимоги щодо стягнення пені, суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Згідно з п.6 ст.231 ГК України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Так, у п.6.2 договору підряду № 25/08/22 сторони погодили, що за невчасне здійснення розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми нездійсненого платежу на користь підрядника за кожен день прострочення.

Відповідач, уклавши договір підряду, погодився на викладені в ньому умови, в тому числі і умову про нарахування пені за неналежне виконання зобов`язань.

Враховуючи наведене, здійснивши перевірку нарахування пені у відповідності до розрахунку, доданого до позовної заяви та за вказані в ньому періоди за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» платформи «LIGA:ZAKON», суд зазначає, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача пеня в розмірі 21 745,48 грн відповідає умовам укладеного договору є арифметично вірною, правомірною та обґрунтованою, відтак підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються укладеного між сторонами договору з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, відтак, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача також 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, нормами якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги у справі № 914/980/25 позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № 21/04/25 від 21.04.2025, укладений між Адвокатом Лило Богданом Богдановичем та Приватним підприємством «Террапроф», умовами якого сторони погодили, що вартість наданих послуг адвокатом які надаються клієнту при розгляді справи № 914/980/25 у Господарському суді Львівської області становить 50 000,00 грн; акт наданих послуг № 1 від 21.07.2025.

У відповідності до позиції Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 12.05.2021 у справі № 235/4969/21, розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг, а отже є визначеним.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, вирішуючи питання щодо стягнення заявлених витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень щодо оцінки доказів на власний розсуд, на переконання суду, заявлена до стягнення сума в розмірі 50 000,00 грн відповідає критеріям реальності та розумності, є співмірною зі складністю справи та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних послуг та виконання робіт та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ КОНТРАКТ» (м. Львів, вул. Володимира Великого, 18, кабінет 206, ідентифікаційний код 44522043) на користь Приватного підприємства «Террапроф» (Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 119/1, ідентифікаційний код 34921462) 373 159,44 грн основного боргу, 2 238,96 грн 3% річних, 7 499,01 грн інфляційних нарахувань, 21 745,48 грн пені та 6 069,64 грн судового збору, 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення складено 18.08.2025

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.