ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 рокуСправа № 912/958/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Проскурні О.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/958/25

за позовом: Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі", вул. Панченка Володимира, 26, м. Кропивницький, 25006

до відповідача: Приватного підприємства "Альбіон-Істейт", проспект Інженерів, 11, м. Кропивницький, 25014

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кіровоградської обласної державної адміністрації, пл. Героїв Майдану, 1, м. Кропивницький, 25006

за участю Кіровоградської обласної прокуратури, просп. Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006

про розірвання договору, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача - Надєєва О.О., адвокат, ордер серія ВА №1110018 від 10.04.2025;

від відповідача - Романяк М.Я., ордер серія ВА1112137 від 01.05.2025;

від третьої особи - участі не брали;

від прокуратури - Топонар Н.С., посвідчення № 075395 від 01.03.2023.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Державний заклад професійної освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі" (далі - Ліцей, позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Приватного підприємства "Альбіон-Істейт" (далі - ПП "Альбіон-Істейт", відповідач) такого змісту:

- розірвати Інвестиційний договір №08/07 від 21.09.2007, укладений між Кіровоградським професійним ліцеєм сфери послуг та Приватним підприємством "Альбіон-Істейт";

- скасувати державну реєстрацію права власності Приватного підприємства "Альбіон-Істейт", здійснену в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта незавершеного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :29:255:0010, за адресою: м. Кіровоград (нова назва Кропивницький), вул. Декабристів (нова назва Панченка Володимира), буд. 26, реєстраційний номер майна 38893387, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 28.12.2012;

- зобов`язати Приватне підприємство "Альбіон-Істейт" усунути перешкоди Державному закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі" у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :29:255:0010 за адресою: м. Кропивницький, вул. Панченка Володимира, буд. 26, шляхом демонтажу фундаменту, об`єкта незавершеного будівництва та звільнення земельної ділянки від будівельних матеріалів.

В обґрунтування підстав позову щодо розірвання інвестиційного договору наведено посилання на ст. 651 Цивільного кодексу України та вказано про невиконання відповідачем умов договору. Щодо інших вимог позивач зазначає про незаконність реєстрації за відповідачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва та вважає ефективним спосіб захисту усунення позивачеві перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права власності відповідача та звільнення земельної ділянки від майна відповідача.

Ухвалою господарського суду від 14.04.2025 за поданим позовом відкрито провадження у справі № 912/958/25 за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач позовні вимоги заперечив повністю, про що подав відзив на позов, з підстав такого: умови договору щодо строків виконання зобов`язань з будівництва відповідачем не порушені, оскільки такі строки у договорі відсутні; законодавство передбачає можливість коригування проектної документації; дозвіл на виконання будівельних робіт згідно п. 8 розділу V Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є чинним до завершення будівництва об`єкта; поведінка позивача порушує принцип свободи договору, справедливості та добросовісності, оскільки позивач добровільно уклав договір на визначних у ньому умовах, а відповідач отримав дозвіл і розпочав будівництво, однак позивач вимагає розірвання договору, діючи суперечливо; дії ОКП "Кіровоградське ОБТІ" при реєстрації за відповідачем права власності на незавершене будівництво не суперечать закону та відповідають Тимчасовому положенню № 7/5 від 07.02.2022, яке діяло на час здійснення такої реєстрації; інвестиційний договір є договором, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності; законодавство не передбачає можливості скасування державної реєстрації права в архівній складовій Державного реєстру; чинність інвестиційного договору виключає правові підстав для зобов`язання відповідача демонтувати фундамент.

Також відповідач подав клопотання про витребування від ОКП "Кіровоградське ОБТІ" для огляду в засіданні суду матеріалів інвентарної справи на об`єкт незавершеного будівництва за відповідною адресою та клопотання про огляд в засіданні суду оригіналу дозволу на виконання будівельних робіт № 244/2008-Кр від 06.11.2008.

05.05.2025 Кіровоградська обласна прокуратура подала клопотання про вступ у справу.

06.05.2025 суд розпочав підготовче засідання, в якому постановив протокольні ухвали про задоволення заяви прокуратури про вступ у справу. За письмовим клопотанням відповідача продовжив строк на подання відзиву та прийняв такий відзив до розгляду.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.05.2025.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій з приводу заперечень відповідача навів такі аргументи: позивач при укладені договору розраховував на завершення будівництва об`єкту та отримання у власність його частини на початку 2011 року, і вказане підтверджувалось діями відповідача, який надав позивачеві висновок комплексної державної інвестиційної експертизи та дозволу на виконання будівельних робіт зі строком дії до 31.01.2011; натомість позивач не отримав за договором нічого окрім позбавлення позивача права користування та розпорядження земельною ділянкою; закінчення строку дії дозволу від 06.11.2008 не визначено як підстава позову; реєстрація за відповідачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що здійснено без згоди позивача, порушує права позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою; продовження будь-яких робіт на підставі навіть, як стверджує відповідач, продовженого дозволу, неможливо внаслідок припинення діяльності відповідних органів; можливість надання для реєстрації права власності заявника правовстановлюючих документів іншої особи є порушенням порядку, основних принципів та засад цивільних правовідносин; задоволення позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та демонтаж фундаменту не залежить від задоволення позовної вимоги про розірвання інвестиційного договору; право користування земельною ділянкою належить позивачеві і він має право вимагати усунення будь-яких порушень свого права.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав таке: позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його доводів щодо обґрунтованості сподівань на одержання у власність частини об`єкта на початку 2011 року; позивач не довів факту порушення відповідачем договору та істотність такого порушення; справа, на яку посилається позивач щодо висновків Верховного Суду, не є подібною; позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою завершити будівництво об`єкта по інвестиційному договору у певний розумний строк; у позові позивач вказує на закінчення строку дії дозволу від 06.11.2022, а отже це також є підставою позову; чинним законодавством України не передбачено скасування державної реєстрації права власності, запис про який міститься в архівній частині Державного реєстру речових прав; задоволення такої вимог не призведе до відновлення порушеного права позивача; вимога про зобов`язання відповідача демонтувати фундамент напряму залежить від задоволення вимоги про розірвання інвестиційного договору; Закон України "Про інвестиційну діяльність" гарантує зі сторони держави стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб`єктів; зміни в законодавстві, що регулює будівельну діяльність, не можуть бути підставою для того, щоб стверджувати про неможливість виконання інвестиційного договору, його припинення, розірвання тощо; вимагаючи розірвати договір, позивач діє недобросовісно та суперечливо, оскільки: добровільно уклав такий договір на визначених у ньому умовах та жодного разу на ініціював перед відповідачем питання внесення змін, зокрема, в частині строків, і мовчазно погоджувався з існуванням таких обставин; відповідач на підставі інвестиційного договору розпочав будівництво, витратив власні кошти, але тепер позивач вимагає відповідача демонтувати побудований фундамент, оскільки позивач начебто незаконно користується земельною ділянкою; на момент укладення договору позивач вже являвся користувачем земельної ділянки, на якій планується будівництво; пункт 11.3. інвестиційного договору передбачає компенсацію іншій стороні всіх витрат і збитків при розірванні договору з ініціативи однієї зі сторін; розірвання договору завдасть позивачеві більше шкоди, ніж наявність невизначеної (умовної) шкоду, яку на думку позивача йому завдано у зв`язку з порушенням умов договору.

Прокурор подав до справи письмові пояснення, в яких зазначив таке: суперечності, які виникають у відповідних правовідносинах, зачіпають як інтереси держави, так і суспільні інтереси, а також вказують на ознаки незаконного використання державного майна, тож порушення інтересів держави у цій сфері є порушенням загальнодержавних інтересів; відповідно Закону України "Про освіту" об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою згідно вимог закону; невиконання договору має негативні наслідки, оскільки маючи право власності на об`єкт нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці, що належить державі, відповідач набуває привілейованого права на користування такою земельною ділянкою; такі дії варто розцінювати виключно як спробу набуття права користування земельною ділянкою в обхід встановленої законом процедури; зареєстрований об`єкт незавершеного будівництва унеможливлює здійснення оцінки повноти отриманих вигід/благ закладом освіти у недобудованому об`єкті, на вимогах, передбачених інвестиційним договором, зокрема неможливо виокремити частку навчального закладу; невиконання умов інвестиційного договору, а також наявність незавершеного будівництва упродовж тривалого часу на території навчального закладу суперечить як вимогам чинного законодавства України, так і нормам міжнародного права; виконання такого договору не контролювалося, будь яких позитивних наслідків від об`єкту незавершеного будівництва для навчального закладу немає, а свідчить про його неефективність; наявність на земельній ділянці будівельних матеріалів саме по собі не може призвести до визнання їх об`єктом незавершеного будівництва із формуванням даних будівельних матеріалів, як окремого об`єкту цивільних прав.

20.05.2025 суд продовжив підготовче засідання, в якому постановив ухвали без оформлення окремого документа, за якими: визнав поважними причини пропуску відповідачем строків на подання доказів, які подано із запереченнями на відповідь на відзив та прийняв такі докази; прийняв додаткові пояснення прокурора; залишив без розгляду клопотання відповідача про витребування оригіналів інвентарної справи, у зв`язку з його не підтриманням відповідачем; позивачу запропоновано подати письмово клопотання, яке ним було оголошено усно про витребування доказів. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.05.2025.

20.05.2025 позивач подав письмове клопотання про витребування доказів, яке задоволено у підготовчому засіданні 21.05.2025.

У підготовчих засіданнях оголошувалась перерва з 21.05.2025 до 12.06.2025 та з 12.06.2025 до 20.06.2025.

18.06.2025 від ОКП "Кіровоградське ОБТІ" надійшли витребувані судом докази.

У підготовчому засіданні 20.06.2025 постановлено ухвалу про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Кіровоградської обласної державної адміністрації (далі - Кіровоградська ОДА, третя особа). Підготовче засідання відкладено до 08.07.2025.

Кіровоградська ОДА подала письмові пояснення у справу, за змістом яких підтримала позовні вимоги, вказуючи на те, що реєстрація за відповідачем права власності на об`єкт незавершеного будівництва порушує права позивача, як користувача земельної ділянки.

У підготовчому засіданні 08.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.07.2025, про що постановив відповідну ухвалу.

31.07.2025 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті, в якому надав можливим сторонам в порядку ч. 5 ст. 161 ГПК України надати письмові пояснення з питання щодо вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою на момент її похідного характеру від вимоги про розірвання договору. В засіданні суду оголошено перерву до 07.08.2025.

Позивач подав відповідні письмові пояснення від 06.08.2025, в яких вказав на таке: вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ґрунтується на нормах ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 391 Цивільного кодексу України оскільки відповідач не має права користування земельною ділянкою, так як таке право належить позивачу, а сам інвестиційний договір не є підставою для виникнення права на користування землею у відповідача; проект інвестиційного договору готувався відповідачем. До пояснень позивач додав додаткові докази.

Відповідач згідно поданих письмових пояснень від 04.08.2025 зазначив таке: будівництво відповідачем об`єкта не є самовільним будівництвом та здійснювалось на підставі саме інвестиційного договору, що підтверджується змістом такого договору; проєкт договору розроблявся позивачем, а отже тлумачення умов договору повинно здійснюватись на користь відповідача; договір не містить конкретних умов щодо порядку і способу передачі земельної ділянки та необхідності підписання акта прийому-передачі; позивач фактично надав відповідачеві земельну ділянку для будівництва, що підтверджується висновками суду у справах №14/94, 12/128; поведінка позивача стосовно заперечення факту надання відповідачеві земельної ділянки для будівництва на підставі інвестиційного договору є суперечливою та недобросовісною; задоволення позовної вимоги про демонтаж фундаменту напряму залежить від вимоги про розірвання договору. До вказаних пояснень відповідач додав докази.

07.08.2025 суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті, в якому постановив протокольну ухвалу про прийняття письмових пояснень з доказами позивача і відповідача.

В судовому засіданні оголошено перерву до 12.08.2025.

12.08.2025 суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю; представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог. Прокурор підтримав свої пояснення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Суд враховує наявність письмової заяви третьої особи від 01.08.2025 про неможливість явки представника внаслідок його перебування у відпустці та про проведення засідання суду за відсутності представника Кіровоградської ОДА.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх в засіданні суду представників позивача, відповідача, а також прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази у справі та оглянувши оригінал дозволу на виконання будівельних робіт від 06.11.2008, суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування.

21.09.2007 між ПП "Альбіон-Істейт" (Інвестор-забудовник) та Кіровоградським професійним ліцеєм сфери послуг (Замовник) укладено інвестиційний договір № 08/07 (далі - Інвестиційний договір, Договір), предметом якого є таке:

- За цим Договором Інвестор-забудовник з одного боку бере на себе зобов`язання здійснити інвестування коштів (майна) в будівництво об`єкту, всіх передбачених Договором та законодавством дій щодо реалізації проекту і передати у власність Замовнику частину результату здійсненого інвестування (прийнятого в експлуатацію об`єкту), а Замовник, зі свого боку, зобов`язується передати Інвестору-забудовнику свої функції, права та обов`язки замовника будівництва об`єкту і надати земельну ділянку під це будівництво (п. 1.1.).

- Після прийняття побудованого об`єкту в експлуатацію Інвестор-забудовник набуває у встановленому законодавством порядку права власності на нього, за винятком приміщення перукарні та дев`яти готельних номерів, які передає у власність Замовнику. Загальна площа частини об`єкту, що передається Замовнику становить 678 кв. м. Остаточна величина цієї площі може корегуватися та дорівнюватиме, відповідно до проектно-кошторисної документації, фактичній площі приміщень, що передаються у власність Замовнику. (п. 1.2.).

- Частки власності сторін у відсотках до загального розміру об`єкту визначаються в додатковій угоді сторін, яка буде невід`ємною частиною цього Договору, після отримання позитивного висновку експертизи виготовленої проектно-кошторисної документації (п. 1.3.).

- Об`єкт має бути розташований на земельній ділянці площею 0,19 га згідно з генеральним планом та планом землекористування (п. 1.4.).

- Характеристики об`єкту визначаються проектно-кошторисною документацією (п. 1.5.).

- Інвестор-забудовник виконує функції, зазначені в п. 1.1 цього договору, за рахунок власних, запозичених та /або залучених коштів на власний розсуд (п. 1.6.).

- Обсяги, структура і термін фінансування будівництва об`єкту визначаються Інвестором - забудовником із урахуванням умов цього договору (п. 1.7.).

Згідно розділу 2 Договору:

- Статус замовника (окрім майнових прав на об`єкт у відповідності до п.1.2) за цим договором залишається у замовника лише в обсязі прав та обов`язків, що не можуть бути передані Інвестору-забудовнику відповідно до вимог законодавства України (п.2.1.).

- У правовідносинах з третіми особами (в т.ч. з органами державної влади, державного контролю та органами місцевого самоврядування), повноваження Замовника виконує Інвестор-забудовник, на якого згідно з договором або укладених на його виконання угодами, покладені функції щодо реалізації проекту (п.2.2.).

- Замовник зобов`язується вчинити всі необхідні дії та сприяти набуттю, оформленню та реалізації майнових прав на об`єкт Інвестором-забудовником передбачених цим договором та тих, що випливають з факту набуття ним майнових прав на об`єкті (п.23.).

- У момент укладення сторонами договору замовник передає Інвестору - забудовнику всі документи, пов`язані з реалізацією проекту (п. 2.4.).

Договір серед прав та обов`язків Замовника передбачає:

- набути право власності на частину об`єкту, визначену пп. 1.2-1.3. цього Договору після прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію, у порядку та строки, визначені Договором;

- сприяти у випадку потреби Інвестору-забудовнику в одержанні у відповідних органах, організаціях, установах необхідних вихідних даних на проектування, правовстановлюючих та інших дозвільних документів, необхідних для реалізації проекту;

- надати земельну ділянку Інвестору-забудовнику під будівництво об`єкту з відповідними правовстановлюючими документами на неї (пункти 3.1., 3.2.).

За підпунктом 3.3.1. пункту 3.3. Договору Інвестор-забудовник має права замовника нового будівництва.

Згідно підпункту 3.4.1. пункту 3.4. Договору, з моменту передачі Інвестору-забудовнику Замовником земельної ділянки, наданої під будівництво та розміщення об`єктів та споруд і правовстановлюючих документів на неї, Інвестор-забудовник приймає на себе за цим Договором зобов`язання виконувати обов`язки по реалізації проекту (але не виключно), зокрема виконувати обов`язки замовника по будівництву об`єкту на весь період реалізації проекту у обсязі, необхідному для цього.

Інвестор-забудовник в межах своєї компетенції, яка випливає з функцій, переданих їй за цим договором, укладає з третіми особами угоди, що необхідні для реалізації проекту (підпункт 4.1. пункту 4).

Підпункт 5.1. пункту 5 Договору передбачає, що майнові права на інвестиції, об`єкт інвестиції та результат їх здійснення крім майнових прав замовника передбачених п.1.2 належать Інвестору-забудовнику, якщо інше не випливає із цього та інших укладених ним договорів.

Цей Договір набуває чинності з моменту затвердження цього Договору Міністерством освіти і науки України, і діє до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1.).

Договір містить погодження на його укладення Спеціальною комісією з майнових питань Міністерства освіти і науки України, зазначеного на останній сторінці Договору.

Земельна ділянка за адресою: м. Кіровоград, вул. Декабристів, 26 (діюче найменування м. Кропивницький, вул. Панченка Володимира, 26) перебуває у позивача на праві постійного користування згідно Державного акта серія ЯЯ № 159008 від 08.04.2010 (а.с. 11).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав щодо земельної ділянки: кадастровий номер земельної ділянки :29:255:0010, загальна площа 0,6255 га, власники - орган державної влади Кіровоградська обласна державна адміністрація.

27.10.2008 надано позитивний висновок комплексної державної інвестиційної експертизи на проект будівництва 6-ти поверхового адміністративно-торговельно-готельного комплексу по вул. Декабристів, 26 в м. Кіровограді (а.с. 15).

06.11.2008 ПП "Альбіон-Істейт" видано Дозвіл на виконання будівельних робіт зі строком дії до 31.01.2011 (а.с. 14).

Як стверджує позивач згідно підстав позову, відповідач допустив істотне порушення умов Договору, оскільки Договір не виконаний, жодного об`єкту не побудовано, внаслідок чого позивач після спливу сімнадцяти років після укладення Договору не отримав нічого із того, на що розраховував при укладенні договору. Позивач вказує, що відповідач зареєстрував за собою право власності на незавершене будівництво за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт та документів, що посвідчують право відповідача на користування земельною ділянкою, чим порушено відповідні вимоги законодавства та внаслідок чого порушено право позивача на користування відповідною земельною ділянкою.

Норми права, застосовані судом, та оцінка доводів сторін і поданих доказів.

1. Щодо вимоги про розірвання договору.

За ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір) (ч. 2 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно визначень, наведених в Законі України "Про інвестиційну діяльність", інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект (ст. 1). Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій (ч. 1 ст. 2).

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) або проспект цінних паперів (рішення про емісію цінних паперів) (ч. 1 ст. 9 Закону).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності (ч. 2 ст.9 Закону).

Отже, за своїм змістом інвестиційна діяльність полягає у трансформації цінностей (інвестицій) в об`єкти такої діяльності та наступне одержання доходу за рахунок приросту капітальної вартості зазначених інвестицій або від їх використання.

Згідно висновку Великої Плати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29.01.2029 у справі № 916/4644/15, інвестиційний договір, як окремий вид цивільно-правових договорів може містити положення різних видів цивільно-правових договорів залежно від предмету та цілей інвестування (договору про спільну діяльність, капітального будівництва, кредитування, купівлі-продажу, довірчого управління майном).

У даному випадку укладений між сторонами Договір передбачає реалізацію Інвестором-забудовником проекту з будівництва адміністративно-торгівельно-готельного комплексу на земельній ділянці, яка належить Замовнику на праві постійного користування згідно Державного акта серії ЯЯ № 159008, виданого 08.04.2010. Цільове призначення земельної ділянки - під розміщення будівель і споруд.

Вказаний акт було видано на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради від 28.12.2007 № 405.

При цьому, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.12.2007 у справі № 9/397, яке набрало законної сили, зобов`язано Кіровоградську міську раду видати Кіровоградському професійному ліцею сфери послуг державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 6255,31 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Декабристів, 26.

Згідно вказаного рішення суду встановлено, що позивач (як правонаступник ПТУ-18 м. Кіровограда) є користувачем забудованої земельної ділянки громадського призначення загальною площею 6255, 31 кв. м.

Стаття 92 Земельного кодексу України визначає право постійного користування земельною ділянкою, як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 у справі № 1-17/2005 зазначено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені.

Отже, суб`єкт права постійного користування землею не має права розпоряджатися земельною ділянкою, яка перебуває у його користуванні.

Закон України "Про архітектурну діяльність" в редакції на дату укладення Договору, передбачав, що забудовником є особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування (ст. 1).

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011, наводить визначення замовника будівництва, яким є фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт (ст. 1).

Згідно вказаного Закону, планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку (ч. 2 ст. 8).

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (ч. 4 ст. 26).

З викладеного слідує, що право на забудову земельної ділянки та функції замовника будівництва нерозривно пов`язані з правом власності або правом користування земельною ділянкою.

При цьому, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №921/1204/15-г/6, законодавством не встановлено виключного переліку форм організації будівництва, його фінансування тощо. Зазначені питання можуть бути вирішені особою, що отримала земельну ділянку, в тому числі шляхом укладення різних за своєю юридичною природою видів договорів з різними суб`єктами, які не тягнуть за собою передачу прав на земельну ділянку (договір доручення, договір про спільну діяльність, інвестиційний договір тощо).

Суд враховує, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.08.2010 у справі №14/94, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволені позову Кіровоградського професійного ліцею сфери послуг до ПП "Альбіон-Істейт" про визнання недійсним інвестиційного договору №08/07 від 21.09.2007.

Згідно вказаного рішення суду встановлено відсутність порушення прав позивача, оскільки згідно умов оспорюваного договору ПП "Альбіон-Істейт" не набув прав оренди чи власності земельної ділянки.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 13.04.2011 у справі №12/128 скасовано рішення господарського суду Кіровоградської області від 26.11.2010 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.02.2011 та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову Кіровоградського професійного ліцею сфери послуг до ПП "Альбіон Істейт" про визнання недійсним інвестиційного договору № 08/07 від 21.09.2007 відмовлено.

Приймаючи постанову від 13.04.2011 у справі №12/128, суд касаційної інстанції, виходячи з встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, визнав необґрунтованими їх висновки про наявність підстав для задоволення позову, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що згідно з пунктом 2.4 контракту директор ліцею має право укладати господарські договори та інші угоди, а також видавати доручення, звідси інвестиційний договір є укладеним відповідно до умов чинного законодавства та підстави для визнання його недійсним відсутні.

Отже, наявні рішення суду, за якими встановлено обставини відсутності порушених прав Державного закладу професійної освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі", у тому числі, прав постійного землекористувача, за укладеним Договором та відповідність такого Договору нормам того законодавства, оцінка на відповідність якого досліджувалась у справах № 14/94 і № 12/128.

Суд враховує обставини, які встановлені рішеннями господарського суду у вказаних справах, застосовує презумпцію правомірності правочину та зважає на відсутність посилань учасників справи на обставини і норми права, які передбачають підстави для беззаперечного висновку про нікчемність Договору.

За правилами ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У процесуальному законодавстві принцип диспозитивності реалізується через засадниче правило "ne eat judex ultra petita partium" - немає суду за межами вимог сторін. Тобто у судовому процесі потрібно виходити з того, що саме стороні належить право обирати та визначати цілі свого звернення до суду (висновок Верховного Суду у постанові від 17.10.2024 у справі №914/2441/15 (914/2778/21).

У справі, що розглядається, позивач заявляє вимогу про розірвання Договору, стороною якого він є, з підстав істотного порушення такого Договору відповідачем. Будь-яких інших правових підстав для розірвання Договору позивач не наводить.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, така підстава для розірвання договору як істотність його порушення може бути застосована до всіх договорів незалежно від їх правової природи та наявності чи відсутності інших підстав для розірвання.

У цьому контексті суд надає оцінку умов Договору стосовно змісту конкретних зобов`язань, які виникли у сторін такого Договору.

Здійснивши аналіз змісту Договору та врахувавши обставини, які встановлені рішеннями суду у справах № 14/94, № 12/128, суд дійшов висновку, що за вказаним Договором позивач поклав на відповідача виконання функцій замовника (забудовника) будівництва на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві постійного користування.

У свою чергу відповідач за Договором зобов`язався виконувати функції замовника (забудовника) будівництва із залученням власних коштів чи коштів третіх осіб та з правом на укладення угод з третіми особами до повної реалізації проєкту - введення в експлуатацію побудованого об`єкта.

Згідно визначення, наведеного в Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності", будівництво - це нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.

Нове будівництво передбачає собою певну послідовність комплексу заходів та робіт, необхідних для створення об`єкта будівництва, від підготовки до завершення та введення в експлуатацію.

Виходячи з положень ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність", ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та інших нормативно-правових актів у сфері будівництва, такі заходи включають в себе, зокрема, проєктування, отримання дозвільних документів, виконання підготовчих і будівельних робіт та інше, результатом чого є прийняття об`єкта в експлуатацію.

Відповідно функції замовника будівництва охоплюють широкий спектр заходів і дій від проєктування до введення об`єкта в експлуатацію.

Згідно матеріалів справи, в межах виконання Договору відповідач одержав висновок комплексної державної інвестиційної експертизи на проект будівництва від 27.10.2008 № Ф-112К/08 та отримав дозвіл на виконання будівельних робіт від 06.11.2008.

Крім того, як повідомляє відповідач, на виконання Договору на земельній ділянці розпочато будівництво та побудовано 10% об`єкту. Щодо вказаного незавершеного будівництва зареєстровано право власності за ПП "Альбіон-Істейт" 28.12.2012.

Про здійснення будь-яких інших дій, крім зазначених, суду не повідомляється.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Водночас умови договору можуть передбачати виникнення з договору різних зобов`язань з різними строками їх виконання. Так, частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що умови Інвестиційного договору № 08/07 від 21.09.2007 не встановлюють строків виконання зобов`язань, а строк дії Договору визначено до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Поряд з цим, за висновком суду, відсутність в Договорі строків виконання зобов`язань не передбачає собою можливість невиконання такого Договору в необмежені строки та не виключає необхідність дотримання інших строків при виконанні Договору, які обумовлюються змістом зобов`язання, характером певної дії чи події.

Так, суд вважає слушним твердження позивача про його правомірні очікування щодо виконання Договору з урахуванням строків, зазначених у відповідній документації з будівництва.

Зокрема, наданий позитивний висновок комплексної державної інвестиційної експертизи від 27.10.2008 містить строк щодо тривалості будівництва - 30 місяців. Дозвіл на виконання будівельних робіт від 06.11.2008 передбачав строк його дії до 31.01.2011.

Продовження вказаного дозволу, як стверджує відповідач, до 31.01.2012 та його чинність станом на цей час в силу положень п. 8 Прикінцевих положень закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", надає можливість продовження будівництва на підставі вже отриманого дозволу, однак, таке будівництво має здійснюватися якщо це обумовлено, у тому числі, іншими документами чи зобов`язаннями.

У даному випадку, передбачений Висновком комплексної державної інвестиційної експертизи строк будівництва сплив ще в 2011 році. Зміст наданих у справу доказів свідчить про те, що останні дії щодо виконання Договору здійснювались ПП "Альбіон-Істейт" в період до 2012 року. Суд констатує відсутність в матеріалах справи документально підтверджених відомостей стосовно здійснення будь-яких дій по виконанню Договору після наведених вище подій (отримання висновку, дозволу, реєстрації права).

Крім того, як стверджує позивач та що не спростовується відповідачем, щодо відповідальних осіб, які зазначені у дозволі, відбулись певні зміни внаслідок припинення їх діяльності. Однак відповідач не повідомляє про вжиття відповідних заходів у зв`язку з припиненням діяльності таких осіб.

Отже, відповідач не дотримався строків виконання будівництва згідно первісно розробленої документації та упродовж тривалого часу (орієнтовно з 2012 року) взагалі не вчиняє жодних дій по виконанню обов`язків за Договором.

Суд вважає, що навіть у разі відсутності чітко визначених строків у договорі, зобов`язання має бути виконане у строки, які є об`єктивно необхідними для його належного виконання з урахуванням характеру зобов`язання. Однак у даному випадку відповідач не наводить жодних пояснень щодо причин не виконання Договору впродовж всього строку дії Договору та не доводить наміру його подальшого виконання у найближчий проміжок часу.

За висновком суду у даному конкретному випадку, невиконання Договору в межах строків згідно затвердженої документації щодо будівництва та не вчинення жодних дій по виконанню обов`язків за Договором протягом тривалого строку (більше десяти років) є порушенням такого Договору.

Критерії істотності порушення стороною договору наведені в абзаці другому частини другої ст. 651 ЦК України, відповідно до яких суд має здійснювати оцінку істотності у кожному конкретному випадку.

Згідно висновку Великої Плати Верховного Суду, викладеному у постанові від 05.02.2025 у справі № 925/457/23, порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору". Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

На думку позивача, має місце істотне порушення відповідачем Договору, а саме - повне невиконання договірних зобов`язань. Як зазначає позивач, після спливу сімнадцяти років після укладення Договору позивач не отримав нічого з того, на що розраховував при укладенні Договору.

Суд враховує, що Договір укладено з метою покращення матеріальної бази ліцею, забезпечення вищевказаних потреб та будівництво адміністративно-торгівельно-готельного комплексу (зміст преамбули Договору).

Результатом виконання Договору є прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та набуття позивачем права власності на його частину.

Натомість, після укладення Договору та протягом всього його строку дії, який на час звернення до суду перевищує сімнадцять років, позивач не отримав нічого з того, на що розраховував при укладені Договору. Жодна з передбачених Договором цілей досягнута не була впродовж тривалого часу та під час розгляду справи відповідач не доводить вчинення ним активних дій по завершенню проєкту за Договором.

Викладене підтверджує доводи позивача щодо істотності порушень Договору та спростовує заперечення відповідача у відповідній частині.

При цьому, суд не встановив ознак недобросовісної поведінки позивача, на що звертає увагу відповідач, оскільки, як зазначено у позові, позивач орієнтувався, у тому числі, на строки згідно розробленої документації та розраховував на виконання Договору в розумні строки.

Твердження відповідача про ймовірну шкоду для позивача внаслідок розірвання Договору є лише власним судженням відповідача.

Положення частини 1 ст. 18 Закону України "Про інвестиційну діяльність" щодо гарантування державою стабільності умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб`єктів, на які посилається відповідач, не спростовує законодавчо визначених та фактично встановлених підстав для розірвання Договору.

Частиною 1 ст. 20 вказаного Закону встановлено, що при недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

У відповідності до викладеного суд встановив наявність підстав для розірвання Договору в порядку ч. 2 ст. 651 ЦК України внаслідок його істотного порушення відповідачем.

Суд також вважає, що розірвання Договору в даному випадку є збалансованим та відповідає допущеному порушенню, оскільки жодні цілі за Договором не досягнуті, ефективність їх досягнення з урахуванням всіх законодавчих та фактичних змін є сумнівною, відповідач не доводить вчинення ним активних дій станом на час розгляду справи по завершенню відповідного проєкту. Натомість збереження договірних відносин матиме наслідком обмеження прав позивача на користування земельною ділянкою протягом невизначеного проміжку часу з ненадійним результатом та сумнівною ефективністю досягнення мети за Договором.

2.Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності.

Як встановлено, 28.12.2012 зареєстровано право приватної власності ПП "Альбіон-Істейт" на об`єкт незавершеного будівництва на земельній ділянці кадастровий номер :29:255:0010.

Вказаний запис міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Згідно наданих ОКП "Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації" документів, підставою реєстрації права стали такі документи: дозвіл на виконання будівельних робі від 06.11.2008, виданий ПП "Альбіон-Істейт"; Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 07.03.2008, виданий Кіровоградському професійному ліцею послуг; план меж земельної ділянки; інвестиційний договір № 08/07 від 21.09.2007; замовлення ПП "Альбіон-Істейт" по проведення інвентаризації від 18.11.2009 (а.с. 107-116).

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Абзац перший частини 3 ст. 331 ЦК України передбачає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності до абзацу другого наведеної норми в редакції на дату оспорюваної реєстрації права власності на об`єкт, у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Розділом ІV Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, та яке було чинним на дату спірної реєстрації, передбачалось таке:

- державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться реєстратором БТІ відповідно до вимог Положення та з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (п. 4.1.);

- у разі проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності на об`єкт незавершеного будівництва до заяви про державну реєстрацію прав заявником (заявниками) додаються документи, що посвідчують право на земельну ділянку, та дозвіл на виконання будівельних робіт, їх копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав, видачу витягу про державну реєстрацію прав та надання витягу з Реєстру прав, а також інші документи, визначені Положенням (п. 4.2.).

З викладеного слідує, що одним із обов`язкових документів, який подається для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, є документ, який посвідчує право на земельну ділянку, тобто документ, який підтверджує право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна згідно абзацу другого ч. 3 ст. 331 ЦК України.

Викладене спростовує посилання відповідача на те, що зазначене вище Тимчасове положення не передбачає подання документів на підтвердження права на земельну ділянку саме заявника.

Суд також відхиляє посилання відповідача на додаток 2 до Тимчасового положення, оскільки особливості проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва регламентовані саме розділом IV положення. Більш того, укладений між сторонами Договір не є договором відчуження нерухомого майна.

У даному випадку серед документів щодо земельної ділянки відповідач надав державний акт, який посвідчує право Кіровоградського професійного ліцею на земельну ділянку, та інвестиційний договір, укладений між сторонами.

Однак, укладений між сторонами Договір не передбачає передачу ПП "Альбіон-Істейт" права користування земельною ділянкою, що слідує як зі змісту Договору, так і встановлених рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.08.2010 у справі №14/94 обставин.

Також вказаний Договір не має правових ознак суперфіцію, оскільки згідно приписів ст. 413 ЦК України лише власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель.

Щодо посилань відповідача на постанову Вищого господарського суду України від 13.04.2011 у справі № 12/128 стосовно передачі земельної ділянки як свій внесок у спільну діяльність суд враховує обмеження прав Ліцею, як постійного користувача земельної ділянки, на розпорядження такою земельною ділянкою. Правовий статус постійних землекористувачів визначається ст. ст. 92, 95, 96 Земельного кодексу України, якими не передбачено права постійного землекористувача передавати земельну ділянку у вторинне користування.

Недотриманням наведених вище вимог щодо подання всіх необхідних документів для реєстрації права свідчить про незаконність такої реєстрації, що порушує права позивача, як законного землекористувача відповідної земельної ділянкою. В цьому контексті є слушним твердження позивача, що внаслідок зазначеної реєстрації Ліцей не може використовувати земельну ділянку будь-яким чином на власний розсуд.

При цьому, суд враховує, що реєстрація права власності не об`єкт незавершеного будівництва не передбачалась укладеним між сторонами Інвестиційним договором та здійснена за відсутності будь-якого погодження з власником земельної ділянки та/або землекористувачем.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом б) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

За ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування, зокрема, на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Отже, наведена норма передбачає можливість скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, що має наслідком припинення відповідних прав. При цьому, припинення реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не припиняє права власника на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва.

Посилання відповідача на те, що чинним законодавством не передбачено скасування державної реєстрації права власності, запис про який міститься в архівній частині реєстру, відхиляється судом, оскільки Реєстр прав власності на нерухоме майно є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

У даному випадку скасування державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва відновлює права позивача оскільки:

- виключає можливість використання відомостей незаконного запису з відповідними наслідками такого використання;

- надає можливість позивачу, як законному землекористувачу, користуватись земельною ділянкою без обмежень, які виникають внаслідок реєстрації права іншої особи на об`єкт, розташований на такій земельній ділянці.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності відповідача на об`єкт незавершеного будівництва.

3. Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Як вже зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Виходячи з викладеного та враховуючи, що умови Інвестиційного договору передбачають виникнення у позивача права власності лише після введення об`єкта в експлуатацію, суд дійшов висновку, що саме ПП "Альбіон-Істейт" є власником матеріалів, які були використанні під час будівництва об`єкта.

Згідно наведених вище обставин встановлено, що відповідні матеріали, включаючи фундамент, розміщені на земельній ділянці, яка належить на праві постійного користування Ліцею. Вказані матеріали розміщуються відповідачем за відсутності правових підстав внаслідок розірвання Інвестиційного договору, не завершення проєкту згідно Договору та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Разом з цим, розміщення таких матеріалів на земельній ділянці позивача перешкоджає останньому в безперешкодному користуванні земельною ділянкою, у тому числі, з урахуванням мети використання як майна світи згідно Закону України "Про освіту".

На підставі викладеного та враховуючи положення ст. 152 Земельного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав та ефективність захисту прав позивача у спосіб усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу фундаменту, об`єкта незавершеного будівництва та звільнення земельної ділянки від будівельних матеріалів.

З підстав викладеного, позовні вимоги Державного закладу професійної освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі" до ПП "Альбіон-Істейт" про розірвання інвестиційного договору №08/07 від 21.09.2007, скасування державної реєстрації права власності ПП "Альбіон-Істейт" щодо відповідного об`єкта незавершеного будівництва та зобов`язання ПП "Альбіон-Істейт" усунути перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу фундаменту, об`єкта незавершеного будівництва та звільнення земельної ділянки від будівельних матеріалів, підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати.

За правилами ст. 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача повністю.

За змістом позову позивач включив до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат витрати на професійну правничу допомогу. Однак, відповідну заяву та докази щодо таких витрат до суду не подав, а тому суд не вирішує питання щодо вказаних витрат під час ухвалення рішення суду у справі.

Відповідач будь-яких судових витрат не заявив.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати Інвестиційний договір №08/07 від 21.09.2007 року, укладений між Кіровоградським професійним ліцеєм сфери послуг та Приватним підприємством "Альбіон-Істейт".

Скасувати державну реєстрацію права власності Приватного підприємства "Альбіон-Істейт" (, проспект Інженерів, 11, м. Кропивницький, 25014), здійснену в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта незавершеного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :29:255:0010, за адресою: м. Кіровоград (нова назва Кропивницький), вул. Декабристів (нова назва Панченка Володимира), буд. 26, реєстраційний номер майна 38893387, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 28.12.2012.

Зобов`язати Приватне підприємство "Альбіон-Істейт" (, проспект Інженерів, 11, м. Кропивницький, 25014) усунути перешкоди Державному закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі" (, вул. Панченка Володимира, 26, м. Кропивницький, 25006) у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :29:255:0010 за адресою: м. Кропивницький, вул. Панченка Володимира, буд. 26, шляхом демонтажу фундаменту, об`єкта незавершеного будівництва та звільнення земельної ділянки від будівельних матеріалів.

Стягнути з Приватного підприємства "Альбіон-Істейт" (, проспект Інженерів, 11, м. Кропивницький, 25014) на користь Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі" (, вул. Панченка Володимира, 26, м. Кропивницький, 25006) 7 267,20 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.08.2025.

Суддя В.В.Тимошевська