ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025м. ДніпроСправа № 904/2129/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп", м. Київ

до Фізичної особи - підприємця Чеченцева Ярослава Олеговича, м. Дніпро

про стягнення передоплати у розмірі 1 007 153,75 грн., пені у розмірі 609 328,02 грн., інфляційної складової у розмірі 35 250,38 грн., 3% річних у розмірі 10 016,12 грн.; розірвання договору № 6 від 29.11.2024

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Дейнеці А.В.

Представники:

Від позивача: КУЗМІНСЬКИЙ МИКОЛА ЮРІЙОВИЧ (поза межами приміщення суду) - самопредставництво

Від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Чеченцева Ярослава Олеговича про стягнення передоплати у розмірі 1 007 153,75 грн., пені у розмірі 609 328,02 грн., інфляційної складової у розмірі 35 250,38 грн., 3% річних у розмірі 10 016,12 грн.; розірвання договору № 6 від 29.11.2024.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" №б/н від 30.04.2025 залишено без руху. Ухвалено Товариству з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" в строк до 16.05.2025 включно усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 28.05.2025.

Ухвалою суду від 28.05.2025 відкладено підготовче засідання на 17.06.2025.

Ухвалою суду від 17.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 30.07.2025.

Ухвалою суду від 30.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.08.2025.

Протокольною ухвалою від 13.08.2025 відмовлено в задоволені клопотання відповідача про відкладення судового засідання.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Фізичною особою - підприємцем Чеченцевим Ярославом Олеговичем (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" (надалі - замовник) було укладено договір поставки № 6 від 29.11.2024 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити й передати у власність, а покупець прийняти й оплатити продукцію в асортименті, іменовану далі по тексту договору - товар.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що характеристики, кількість, номенклатура, ціна й загальна вартість товару, що поставляється по даному договору, зазначається сторонами в рахунку - фактурі або видатковій накладній по договору, яка є невід`ємною його частиною.

Позивач вказав, що постачальник виставив покупцю рахунок - фактуру № 193 від 29.11.224 на суму 1 178 680 грн. У такому рахунку зазначено, що він дійсний протягом 3 банківських днів.

Згідно з п. 3.5 договору, оплата здійснюється трьома частинами в пропорції 70% + 15% + 15%, де 70% оплачується зразу, 15% сплачується через 10 днів після першої оплати, та залишок 15% при отриманні товару.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору сплатив відповідачу 822 587,50 грн. платіжною інструкцією № 4651 від 30.11.2024 та 184 566,25 грн. платіжною інструкцією № 530 від 30.12.2024. А всього: 1 007 153,75 грн.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що терміни поставки товару який "в наявності на складі" до 5-ти календарних днів після оплати, якщо товар під замовлення, то до 30-ти календарних днів з моменту оплати.

За таких обставин позивач наполягає на тому, що строк виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару настав 30.12.2024.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не поставив позивачу товар у встановлені строки.

Позивач вказав, що передоплату у розмірі 1 007 153,75 грн. відповідач позивачу не повернув. Що і стало причиною виникнення спору.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги у частині стягнення передоплати у розмірі 1 007 153,75 грн., інфляційної складової у розмірі 35 250,38 грн., 3% річних у розмірі 10 016,12 грн.

Проти задоволення позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 609 328,02 грн. відповідач заперечив, оскільки, за твердженням останнього, порушення строків поставки товару сталось не з його вини.

Відповідач вказав, що товар, що мав поставлятись за спірним договором, був закуплений ним у Великобританії. Однак, під час перетину державного кордону, був зупинений митною службою України.

Відповідач наполягає на тому, що ним були вчинені усі залежні від нього дії задля розмитнення спірного товару.

Крім того, відповідачем, за його твердженням, було сплачено 156 196,43 грн. передоплати для здійснення митного оформлення товару та 52 203,35 грн. єдиного податку з коштів, які були отримані від позивача за договором.

Відповідач зауважив, що позивачем було порушено стоки оплати другого платежу, що, за твердженням відповідача, також вплинуло на строки поставки товару.

Також відповідач заперечив проти задоволення позовної вимоги розірвання договору № 6 від 29.11.2024, оскільки позивачем, за твердженням відповідача, не було дотримано порядку одностороннього розірвання договору, встановленого п. 5.2.1 договору.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача передоплати за договором поставки № 6 від 29.11.2024 у розмірі 1 007 153,75 грн., пені у розмірі 609 328,02 грн., інфляційної складової у розмірі 35 250,38 грн., 3% річних у розмірі 10 016,12 грн.; розірвання договору № 6 від 29.11.2024.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був оплачений позивачем товар, у якому розмірі; в які строки товар мав бути поставлений відповідачем), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був поставлений відповідачем оплачений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Фізичною особою - підприємцем Чеченцевим Ярославом Олеговичем (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" (надалі - замовник) було укладено договір поставки № 6 від 29.11.2024 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 10.4 договору, даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами й діє до 23.11.2025, але в кожному разі до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Пунктом 1.1 договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити й передати у власність, а покупець прийняти й оплатити продукцію в асортименті, іменовану далі по тексту договору - товар.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що характеристики, кількість, номенклатура, ціна й загальна вартість товару, що поставляється по даному договору, зазначається сторонами в рахунку - фактурі або видатковій накладній по договору, яка є невід`ємною його частиною.

Постачальник виставив покупцю рахунок - фактуру № 193 від 29.11.224 на суму 1 178 680 грн. У такому рахунку зазначено, що він дійсний протягом 3 банківських днів.

Згідно з п. 3.5 договору, оплата здійснюється трьома частинами в пропорції 70% + 15% + 15%, де 70% оплачується зразу, 15% сплачується через 10 днів після першої оплати, та залишок 15% при отриманні товару.

З урахуванням п. 3.5 договору та фактичних обставин справи, покупцем мала бути здійснена оплата таким чином:

- 825 076 грн. у строк до 04.12.2025;

- 176 802 грн. у строк до 10.12.2025;

- 176 802 грн. при отриманні товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 822 587,50 грн. платіжною інструкцією № 4651 від 30.11.2024 та 184 566,25 грн. платіжною інструкцією № 530 від 30.12.2024. А всього: 1 007 153,75 грн.

Пунктом 2.5 договору встановлено, що терміни поставки товару який "в наявності на складі" до 5-ти календарних днів після оплати, якщо товар під замовлення, то до 30-ти календарних днів з моменту оплати.

За таких обставин, строк виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару настав 30.12.2024.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не поставив позивачу товар у встановлені строки.

Передоплату у розмірі 1 007 153,75 грн. відповідач позивачу не повернув.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

Відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

Таким чином, у постачальника виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 31.12.2024.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

А отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" про повернення суми попередньої оплати у розмірі 1 007 153,75 грн. є обґрунтованими.

Частиною 3 ст. 693 ЦК України встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За приписами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, згідно з п. 8.2. договору, при порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцеві неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого вчасно товару за кожний день прострочення.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 8.2. договору позивач нарахував пеню у розмірі 0,5% від вартості непоставленого товару за загальний період з 31.12.2024 по 30.04.2025 у розмірі 609 328,02 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 609 328,02 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення постачальником строків повернення попередньої оплати позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 10 016,12 грн. за період з 31.12.2024 по 30.04.2025 та інфляційну складову у розмірі 35 250,38 грн. за період з січня 2025 року по березень 2025 року.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційної складової суд встановив, що вони зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової у розмірі 35250,38 грн. та 3% річних у розмірі 10 016,12 грн. є обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору № 6 від 29.11.2024 слід зазначити про таке.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суд повинен з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13).

З аналізу змісту наведених норм чинного законодавства вбачається, що основною метою договору поставки та одним з визначальних прав покупця є своєчасне отримання останнім товару.

Неотримання покупцем замовленого товару протягом тривалого строку (більше 7 місяців з моменту закінчення строків поставки) є істотним порушенням постачальником умов договору поставки № 6 від 29.11.2024 і є безумовною підставою для його розірвання. Оскільки покупець не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору.

За таких обставин, вимога позивача про розірвання договору поставки № 6 від 29.11.2024 - є обґрунтованою.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 6 від 29.11.2024 з додатками (т. 1 а.с. 9 - 11), рахунком - фактурою (т. 1 а.с. 12 - 13), платіжними інструкціями (т. 1 а.с. 14 - 15), претензією (т. 1 а.с. 16), відповіддю на претензію (т. 1 а.с. 17 - 20),

Обставини, на які посилається позивач, доводяться актом від 07.02.2025 № 12/1 з додатками (т. 1 а.с. 76 - 86), клопотанням про зміну строку виконання рішення (т. 1 а.с. 87 - 89), рішенням про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (т. 1 а.с. 91 - 94), рішенням від 30.04.2025 № 12/1-ВЗ (т. 1 а.с. 95 - 97), претензією від 20.05.2025 № 20/05-25 з доказами направлення (т. 1 а.с. 98 - 105), митною декларацією (т. 1 а.с. 106), листом від 16.05.2024 (т. 1 а.с. 107 - 113), декларацією про відповідність (т. 1 а.с. 114 - 122), листом від 14.01.2025 (т. 1 а.с. 123 - 124), листом № 0031033 (т. 1 а.с. 125 - 126), листом від 09.03.2025 (т. 1 а.с. 127 - 128), листом № 0032893 (т. 1 а.с. 129 - 130), листом від 14.01.2025 (т. 1 а.с. 131 - 132), листом від 11.03.2025 (т. 1 а.с. 133 - 134), листом № 33.03.03/205-2025 від 05.05.2025 (т. 1 а.с. 135 - 136), листом - проханням від 18.03.2025 (т. 1 а.с. 137), заявою від 24.04.2025 № 24/04-25 (т. 1 а.с. 138 - 140), листом № 24-4/Ч-5231//6704-зв від 05.05.2025 (т. 1 а.с. 141 - 142), платіжними інструкціями (т. 1 а.с. 143 - 145, 150 - 156), попередніми рахунками - фактурами (т. 1 а.с. 146 - 149, 185 - 188), скрін-шотами електронного листування в месенджері Viber (т. 1 а.с. 157 - 172), скрін-шотами електронного листування (т. 1 а.с. 173 - 183), накладною (т. 1 а.с. 184), заявою № 10/07-25 від 10.07.2025 (т. 1 а.с. 219 - 222), заява від 20.06.2025 № 20/6-25 (т. 1 а.с. 223), заявою від 14.07.2025 (т. 1 а.с. 224).

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ ШТРАФНИХ САНКЦІЙ.

Відповідач заявив клопотання про зменшення пені, заявленої до стягнення.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що непоставка спірного товару відбулась за відсутності його вини; відповідач звернув увагу на відсутність збитків у покупця.

Згідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Під час вирішення питання про зменшення заявленого розміру штрафних санкцій, судом, зокрема, враховано, такі обставини.

З матеріалів справи не вбачається наявність у позивача збитків внаслідок порушення відповідачем свого договірного зобов`язання.

Крім того, судом враховано, що спірний товар мав поставлятись на умовах часткової передоплати. Однак, покупцем було прострочено строк оплати другого авансового платежу, на який мав право розраховувати постачальник здійснюючи закупівлю та перевезення спірного товару.

З матеріалів справи вбачається, що постачальник намагався сумлінно виконати свій договірний обов`язок з постави товару, зокрема, вів численне листування з приводу розмитнення спірного товару на державному кордоні.

Натомість, заявлена позивачем до стягнення сума штрафних санкцій дорівнює 60,5% від суми основного боргу. Що має ознаки джерела отримання кредитором невиправданих додаткових прибутків та перетворюється у несправедливо непомірний тягар для боржника.

За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені з 609 328,02 грн. до 200 000 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зменшивши розмір пені, заявленої до стягнення, з 609 328,02 грн. до 200 000 грн.

Всього слід стягнути з відповідача суму передоплати у розмірі 1 007 153,75 грн., пеню у розмірі 200 000 грн., інфляційну складову у розмірі 35 250,38 грн. та 3% річних у розмірі 10 016,12 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір пені, заявленої до стягнення, з 609 328,02 грн. до 200 000 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Чеченцева Ярослава Олеговича (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп" (місце реєстрації: 03113, м. Київ, вул. Дружківська, буд. 10; ідентифікаційний код: 41696926) суму передоплати у розмірі 1 007 153,75 грн., пеню у розмірі 200 000 грн., інфляційну складову у розмірі 35 250,38 грн., 3% річних у розмірі 10 016,12 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 22 363,38 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Розірвати договір поставки № 6 від 29.11.2024, укладений між Фізичною особою - підприємцем Чеченцевом Ярославом Олеговичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Коммерс Групп".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 21.08.2025.

Суддя М.О. Ніколенко