ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2241/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.

За участі секретаря судового засідання: Волкової Ю.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Рогов М.О.

від відповідача: не з`явився;

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Маре"

про стягнення заборгованості у розмірі 108 361,36 грн

установив:

09.06.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Маре" (далі - ТОВ), в якій воно просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі - 108 361,36 грн, в тому числі 72 728,06 грн - сума основного боргу, 15 447,13 грн - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 4 693,06 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 15 493,11 грн - інфляційні витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на порушення відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна від 05.03.2010 №ДФ-228 в частині орендної плати за користування майном у період з 01.06.2022 по 04.01.2024 на суму 72 728,06 грн.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 16.06.2025 прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвали Господарського суду Одеської області від 16.06.2025, 07.07.2025, 13.08.2025 доставлені ТОВ "Ді Маре" до його електронного кабінету користувача підсистемою (модулем) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи («Електронний суд») про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки секретаря судового засідання про доставку електронного документу, що в свою чергу свідчить про факт отримання відповідачем зазначених ухвал суду.

У встановлений судом строк відповідач не скористався наданим статтею 165 ГПК України правом та відзив на позовну заяву не подав, як і не надав жодних доказів у справі, тоді як суд вчинив передбачені процесуальними приписами дії з повідомлення відповідного учасника справи про її розгляд.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечення відповідачу реалізації права на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, враховуючи строки розгляду справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 19.08.2025 суд за результатом розгляду справи проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду та повідомив, що повне рішення буде складено протягом п`яти днів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив таке.

05.03.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (правонаступником якого є Регіональне відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях) (далі - РВ ФДМУ, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газімпекс" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ МАРЕ") (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності №ДФ 228, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на 1-му рівні будівлі пасажирського комплексу Одеського морського вокзалу (кімн. №105-108), площею 51,50 кв.м, які розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Приморська 6, та перебувають на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт" (правонаступником якого є ДП "Адміністрація морських портів України") (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ "Інститут експертизи та управління власністю" на 06.11.2009 і становить: 336 828,00 грн.

Майно передається в оренду з метою: розміщення кафе-бару, що здійснює продаж товарів підакцизної групи (п.1.2 договору).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не пізніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п.2.1 договору).

Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендодавця (п.2.4 договору).

Орендоване нерухоме майно залишається на балансі Балансоутримувача із зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим (п.2.5 договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.3.2 договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 договору).

Відповідно до п.3.5 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12-го числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% надсилається Орендарем Орендодавцеві та Балансоутримувачу.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.6 договору).

Цей Договір укладено строком на один рік, з моменту підписання договору оренди (п. 10.1 договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання орендарем умов цього договору, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об`єктом оренди, наданих орендодавцю у встановлений законодавством термін (п.10.4 договору).

Згідно з п. 10.6 договору, чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Відповідно до п.10.10 договору, майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Орендодавця.

Взаємовідносини сторін, що не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України (пункт 10.11).

Договір підписано Орендодавцем, Орендарем, Балансоутримувачем - та скріплено печатками контрагентів.

05.03.2010 між РВ ФДМ України по Одеській області (Орендодавець), ТОВ "Газімпекс" та ДП "Одеський морський торговельний порт" складено та підписано акт приймання-передачі державного майна, що перебуває на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт" до договору оренди від 05.03.2010.

У подальшому між сторонами укладено додаткові угоди до зазначеного договору, якими вносились зміни до умов договору.

19.04.2023 позивач на електрону адресу відповідача - направив претензію №831/19-03-14Вих від 12.04.2023 із вимогою: про сплату заборгованості по орендним платежам за договором оренди №ДФ-228 від 05.03.2010, за період з червня 2022 по березень 2023 у сумі - 34 561,30 грн, а також здійснення оплати сум нарахованої пені, інфляційних нарахувань та 3% річних - станом на дату складання претензії. Зазначена претензія залишилися без відповіді.

У подальшому, ТОВ "ДІ МАРЕ" листом від 19.12.2023 вих.№19-12/2023-1 звернулось до РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївських областях, в якому повідомило, що з початком повномасштабного вторгнення країни-агресора на територію України, товариство позбавлено можливості користуватись орендованим майном, розташованим за адресою: м.Одеса, вул.Приморська,6, яке знаходиться на балансі ОФ ДП "АМПУ", зокрема, за договором №29 від 05.03.2010, оскільки з 26.02.2022 прохід на територію Одеського МТП та морського вокзалу заборонений, зокрема, на підставі розпорядження оперативного угрупування військ Примор`я №619дск від 08.04.2022, бойового розпорядження військового коменданта міста Одеса №67/дск від 12.07.2022, у зв`язку з чим просив припинити дію договору оренди державного майна та керуючись ч.6 ст.762 ЦК України перерахувати суму нарахованої орендної плати з 26.02.2022, з урахуванням неможливості користування об`єктом оренди через обставини, за які орендар не відповідає.

05.01.2024 Наказом РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївських областях №16 "Щодо прийняття рішення про припинення договору оренди №3 від 17.06.2009", на підставі вимог ст.24 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-IX, постанови КМУ "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" від 27.05.2022 №634 та враховуючи лист ТОВ "Ді Маре" від 19.12.2023, наказано, припинити чинність договору оренди №29 від 17.06.2009 нерухомого державного майна, а саме: нежитлові приміщення на 1-му рівні будівлі пасажирського комплексу Одеського морського вокзалу (кімн. №105-108) (далі - Майно), площею 51,50 кв.м, які розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Приморська 6 та перебуває на балансі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (п.1 наказу).

Позивач та РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївських областях склали проект додаткової угоди про розірвання договору (обліковий номер договору №29) та акт повернення майна, які були отримані представником ТОВ "Ді Маре", що підтверджується розпискою від 12.02.2024.

31.05.2024 ТОВ "Ді Маре" листом вих.№31/05 повідомило позивача, що наданий проект договору про розірвання договору оренди нерухомого майна не містить положень щодо списання неправомірно нарахованої заборгованості за орендною платою за період, за який не було можливості користуватися об`єктом через обставини непереборної сили, а також те, що у наданому проекті договору містяться суми про заборгованість, з якими товариство не погоджується, у зв`язку з чим повернуто відповідачу наданий проект договору про розірвання договору оренди нерухомого майна та акт повернення майна.

З огляду на те, що ТОВ "Ді Маре" за договором оренди нерухомого майна №ДФ-228 від 05.03.2010 протягом періоду з 01.06.2022 по 04.01.2024 не сплачує балансоутримувачу орендні платежі, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 72 728,06 грн - суми основного боргу, 15 447,13 грн - пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 4 693,06 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості та 15 493,11 грн - інфляційних витрати.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарський суд установив, що 05.03.2010 між РВ ФДМ України по Одеській області та ТОВ "Газімпекс" було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності №ДФ 228, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на 1-му рівні будівлі пасажирського комплексу Одеського морського вокзалу (кімн. №105-108), площею 51,50 кв.м, які розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Приморська 6, та перебувають на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт".

Згідно приписами ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи те, що об`єктом договору є державне майно, на ці правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX (далі-Закон).

Згідно ч.1 ст.17 Закону, орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Відповідно до п.3.5 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 12-го числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати (ч.3 ст.17 Закону).

За змістом позовних вимог, орендна плата відповідачем не сплачувалась з 01.06.2022 і до дати розірвання договору 04.01.2024 (включно), тому позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2022 по 04.01.2024.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому відповідними затвердженими Верховною Радою України Указами Президента України було продовжено.

Абзацом 1 частини 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 року "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (далі - Постанова №634) встановлено, що на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 травня 2022 р., за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Кіровоградської, Дніпропетровської, Житомирської, Одеської областей.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості ТОВ "Ді Маре" з орендної, суд зазначає, що позивачем при його здійснені враховано положення постанови КМУ №634 від 27.05.2022, з огляду на, що вважає його вірним та обґрунтованим в зазначеній частині. При цьому, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем орендної плати в зазначений період в матеріалах справи відсутні.

Між тим, з наданого розрахунку заборгованості з орендної плати, вбачається, що позивач, згідно Постанови №634, не здійснював у період з 24.02.2022 по 30.05.2022 нарахування ТОВ "Ді Маре" орендної плати та здійснив перерахунок орендної плати у період з 01.02.2022-23.02.2022 включно та установив, що орендна плата склала 1 178,55 грн, яку позивач зарахував в орендну плату за травень 2022 у сумі 106,45 грн та за червень 2022 у сумі 1072,10 грн.

Щодо нарахування позивачем заборгованості ТОВ "Ді Маре" з орендної плати за період з 01.06.2022 по 04.01.2024, суд зазначає таке.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа ТОВ "Ді Маре" від 19.12.2023 вих.№19-12/2023-1, відповідач повідомив РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївських областях, що з початком повномасштабного вторгнення країни-агресора на територію України, товариство позбавлено можливості користуватись орендованим майном, розташованим за адресою: м.Одеса, вул.Приморська,6, яке знаходиться на балансі ОФ ДП "АМПУ", зокрема, за договором №29 від 05.03.2010, оскільки з 26.02.2022 прохід на територію Одеського МТП та морського вокзалу заборонений, зокрема, на підставі розпорядження оперативного угрупування військ Примор`я №619дск від 08.04.2022, бойового розпорядження військового коменданта міста Одеса №67/дск від 12.07.2022, у зв`язку з чим просив припинити дію договору оренди державного майна та керуючись ч.6 ст.762 ЦК України перерахувати суму нарахованої орендної плати з 26.02.2022, з урахуванням неможливості користування об`єктом оренди через обставини, за які орендар не відповідає.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статті 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 р. у справі № 910/353/19).

Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як зазначається Великою Палатою Верховного Суду, відсутність у ч. 6 ст. 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Отже, для застосування частини шостої статті 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає.

Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати. У разі коли за відповідний період часу, протягом якого орендоване майно не використовувалось, орендну плату було внесено, орендар вправі вимагати її повернення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 11.07.2018 у справі №905/1510/17 та від 05.07.2018 у справі №910/16005/17.

Звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо. Якщо у погіршенні цього майна або у створенні гірших умов користування ним винні обидві сторони за договором, розмір орендної плати також може бути зменшений, але лише у частині, яка відповідає вині орендодавця у зменшенні можливості користуватися майном.

На підтвердження обставини неможливості користування орендованим майном відповідач послався на те, що запровадження воєнного стану в Україні є обставиною непереборної сили, яка унеможливила виконання ним прийнятих на себе за договором зобов`язань.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Обставини непереборної сили не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Отже, у будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань.

Факт, що обставини непереборної сили необхідно довести, не виключає того, що наявність таких обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 22.06.2022 у справі №904/5328/21 та від 25.01.2022 у справі №904/3886/21).

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі сертифіката.

При цьому суд ураховує, що таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Відтак сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Як зазначалося вище, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Сама по собі збройна агресія проти України та воєнний стан, не можуть автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 15.06.2023 у справі №910/8580/22.

Крім того, суд зазначає, що у період з 24.02.2022 по 04.01.2024 майно перебувало у фактичному користуванні відповідача, оскільки останній отримував перепустки на територію порту, доступ до приміщення та вивозив своє майно, обладнання, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками із пропускної системи ДП «Одеський МТП».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 72 728,06грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині сплати орендних платежів за лютий 2022 не виконав у встановлений договором строк, то, відповідно, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Водночас, вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно п. 3.6 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, позивачем, у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем орендних платежів у лютому 2022 нарахована пеня, в розмірі подвійної облікової ставки, за період з 13.03.2022 по 07.02.2025, суд перевіривши розрахунок в зазначеній частині, встановив його помилковість щодо строку нарахування пені та, з огляду на зазначення в п. 3.6 договору про нарахування пені "за кожен день прострочення" зауважує наступне.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 15 447,13 грн - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 4 693,06 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 15 493,11 грн - інфляційних витрати, - нарахованих за несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати, суд вважає їх вірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим суд зауважує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів сукупності з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 72 728,06грн -основного боргу, 15 447,13 грн - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 4 693,06 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 15 493,11 грн - інфляційні витрати.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Маре" про стягнення заборгованості у розмірі 108 361,36 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді Маре" (01104, м. Київ, вул.Бойчука Михайла, буд. 3А; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна пл. 1; ) основний борг у сумі - 72 728 (сімдесят дві тисячі сімсот двадцять вісім) грн 06 коп., пеню у сумі - 15 447 (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн 13 коп, 3% річних у сумі - 4 693 (чотири тисячі шістсот дев`яносто три) грн 06коп., інфляційні втрати у сумі - 15 493 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто три) грн 11коп. та витрати на сплату судового збору в розмірі - 3 028 (три тисячі двадцять вісім ) грн 00коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 21 серпня 2025 р.

Суддя Т.І. Демченко