ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. Справа№ 911/2077/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційних скарг Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" та Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025

у справі №911/2077/24 (суддя - Мальована Л.Я.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Генета Інна Михайлівна звернулася з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" про стягнення заборгованості у розмірі 77989,67 грн, з яких: 6242,88 грн - заборгованість за сплачену електроенергію місць загального користування будинку 1-О по вул. Виговського в м. Ірпінь Київської обл., 61600,00 грн - заборгованість у зв`язку з планово-попереджувальним ремонтом і технічним обслуговуванням електрообладнання будинку, 2158,00 грн - 3% річних та 7988,79 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з лютого 2021 року по березень 2023 року не сплачував грошові кошти за спожиту в місцях загального користування електроенергію та за обслуговування планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання будинку, а тому позивач має право на відшкодування даних витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.08.2024 відкрито провадження у справі №911/2077/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2024 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2025 (повне рішення складене 16.05.2025) у справі №911/2077/24 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 6242,88 грн основного боргу, 735,15 грн інфляційних втрат, 199,09 грн 3% річних та 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

До суду 24.01.2025 представник відповідача подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просив покласти на позивачку витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22000 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 14.02.2025 (повне рішення складене 16.05.2025) заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни на користь відповідача 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Фізична особа-підприємець Генета Інна Михайлівна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 61600 грн та ухвали нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Також скаржниця просить скасувати додаткове рішення і ухвалити нове, яким заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга позивачки мотивована тим, що місцевий господарський суд частково відмовляючи в задоволенні позовних вимог неповно з`ясував обставини справи та порушив норми процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги скаржниця відмічає, що до створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" Фізична особа-підприємець Генета Інна Михайлівна була управителем цього будинку, укладала договори оперативно-технічного обслуговування та ремонту електрообладнання, а також виконувала зобов`язання щодо їх оплати. Після створення ОСББ, з 03.02.2021 електрообладнання юридично належало відповідачу, однак фактично останній відмовлявся брати на себе зобов`язання з обслуговування та ремонту обладнання. Оплату послуг за технічний нагляд електрообладнання здійснювався позивачкою згідно договорів №20/4-21 від 01.01.2021 та №20/4-22 від 01.01.2022.

Заперечуючи проти додаткового рішення суду позивачка стверджує, що договір про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023 не містить порядку обчислення адвокатського гонорару, а відтак не дає можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру гонорару.

На переконання скаржниці, необґрунтованими є заявлені до стягнення відповідачем суми за участь у судових засіданнях, оскільки представник відповідача не був присутній в судових засіданнях 04.09.2024 та 16.10.2024. Розмір правової допомоги на підготовку та направлення відзиву у сумі 6000 грн та адвокатського запиту у сумі 1000 грн є неспівмірним із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання відповідної роботи. За наведеного, позивачка вважає, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу є безпідставними, а їх розмір не може перевищувати 6000 грн.

Окрім цього, до апеляційної скарги додано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Мотивуючи подане клопотання позивачка зауважує, що у неї виникають сумніви щодо підписання додатку №2 від 08.08.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023 та акта №1 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги адвокатом Гапоном С.В., оскільки підписи Гапона С.В., які містяться у договорі про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023, у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву не схожі на підписи, які відображені у додатку №2 від 08.08.2024 та акті №1 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023. Відтак, для з`ясування дійсності підписів адвоката Гапона С.В. на документах необхідні спеціальні знання, у зв`язку з чим є необхідність призначення судової експертизи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни у справі №911/2077/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни, суддею-доповідачем виявлено недоліки такої скарги, а саме відсутність доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, з огляду на що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 апеляційну скаргу у справі №911/2077/24 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано скаржниці строк на усунення недоліків.

Також не погоджуючись з постановленими рішеннями у даній справі до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О", згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення в частинні стягнення 6242,88 грн основного боргу, 735,15 грн інфляційних втрат, 199,09 грн 3% річних та розподілу судових витрат і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині відмовити. Також відповідач просить змінити додаткове рішення та стягнути з Фізичної особи-підприємця Генети І.М. на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 22000 грн.

На переконання відповідача, рішення суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних ухвалено за неповного встановлення обставин, які мають значення для справи та внаслідок їх неправильної оцінки.

Скаржник зазначає, що він не є стороною договору постачання електричної енергії № від 15.06.2017, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» та Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М., а тому вказаний договір не може створювати для Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" жодних зобов`язань. Більше того, після створення ОСББ позивачка, яка управляла багатоквартирним будинком, не передала наявну в неї технічну документацію та іншу передбачену документацію на будинок (у тому числі електромережі), чим створювала перешкоди укладенню відповідачем договору на постачання електричної енергії. Також позивачка не надавала відповідачу доступу до електролічильників та щитової. Оскільки відповідач не мав доступу до обладнання, позивачка могла використовувати електроенергію на свій розсуд без обмежень - подавати електроенергію на власні нежитлові приміщення (№№78, 79).

Заперечуючи проти стягнення з відповідача на користь позивачки 16000 грн витрат на правову допомогу скаржник вказує, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Генети І.М. задоволено частково в розмірі 9,20% від заявленого розміру. У той же час, в порушення приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, розподіляючи судові витрати суд першої інстанції не врахував принципу їх пропорційності (9,20% від 16000 грн становить 1472 грн).

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" у справі №911/2077/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025 у справі №911/2077/24, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

16.06.2025 до суду від Фізичної особи-підприємця Генети І.М. надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Генети І.М. на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025 у справі №911/2077/24. Об`єднано апеляційну Фізичної особи-підприємця Генети І.М. в одне апеляційне провадження зі скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" для спільного розгляду. Вирішено здійснювати розгляд скарги за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

07.07.2025 до суду від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивачки, згідно якого відповідач заперечує проти доводів скарги, просить залишити її без задоволення.

Відповідач зауважує, що за повідомленням позивачки, з метою оперативно-технічного обслуговування і ремонту електрообладнання нею було укладено договори №20/4-21 від 01.01.2021 та №20/4-22 від 01.01.2022. Однак, в підтвердження оплати послуг за вказаними договорами позивачкою надано платіжні доручення зі змісту яких слідує, що оплати здійснювалися за договором №20/4-20 від 01.01.2020. А тому надані позивачкою платіжні документи не можуть бути доказами здійснення оплати за спірними договорами. Долучені до матеріалів справи копії рахунків-фактур не є первинними документами та не підтверджують оплат за договорами.

Окрім того відповідач ставить під сумнів факт надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Консенсус ТМ» та Фізичною особою-підприємцем Овсієнко Л.В. послуг Фізичній особі-підприємцю Генеті І.М. за спірними договорами, оскільки за повідомленням Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» позивачка не зверталася із заявами про проведення планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання, що знаходиться в головному розподільчому щиті (ГРЩ) у період з 01.01.2021 по 30.03.2023.

Додатково відповідач зазначає, що оскільки він не мав доступу до електрообладнання, позивачка використовувала електроенергію на власний розсуд без обмежень, зокрема, надавала електроенергію на власні нежитлові приміщення, а також у 2021 - 2023 отримувала компенсацію за використану Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Інтернет» електричну енергію (товариству надавались послуги доступу та права строкового користування елементами інфраструктури об`єкта доступу багатоквартирного будинку, які передбачають компенсацію за використану товариством електричну енергію).

Також до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем долучено заперечення на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, згідно яких представник відповідача підтвердив, що договір про надання правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023, додаток №2 від 08.08.2024 та акт №1 від 13.12.2024 підписані особисто ним (Гапоном С.В.), тоді як клопотання про призначення судової експертизи подано позивачкою з метою затягування розгляду справи.

У свою чергу Фізична особа-підприємець Генета І.М. не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішень суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання позивачки про призначення експертизи, врахувавши заперечення відповідача щодо задоволення вказаного клопотання, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з наступних підстав.

За приписами ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 ГПК.

Обґрунтовуючи необхідність призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи позивачка зауважує, що у неї виникають сумніви щодо підписання додатку №2 від 08.08.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023 та акта №1 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги адвокатом Гапоном С.В., оскільки підписи Гапона С.В., які містяться у договорі про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023, у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву не схожі на підписи, які відображені у додатку №2 від 08.08.2024 та акті №1 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023.

У той же час колегія суддів звертає увагу, що представник відповідача адвокат Гапон С.В. у запереченнях на призначення судової експертизи підтвердив факт підписання наведених вище документів ним особисто та проставлення на документах печатки адвоката, яка не втрачалася, не викрадалася та використовується останнім до цього часу. Незначну відмінність у підписах адвоката в різних документах Гапон С.В. пояснив умовами в яких відповідні підписи виконувались (в кабінеті на письмовому столі, в автомобілі, тощо).

За наведеного, з огляду на приписи ст. ст. 99, 101 ГПК України, проаналізувавши клопотання позивачки про призначення судової експертизи та заперечення відповідача щодо вказаного клопотання, за оцінкою суду апеляційної інстанції, позивачкою не доведено достатніх підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи під час апеляційного перегляду справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржниками доводи та вимоги апеляційних скарг, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.06.2017 між Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. та Приватним акціонерним товариством "Київобленерго" укладено договір про постачання електричної енергії №220075226 відповідно до п. 1.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 50,46 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Згідно додатку №1 до договору №220075226 «Загальна однолінійна схема електропостачання» електроенергія за договором постачалася на загальні потреби під`їздів 1-4 по вул. Виговського, 1-О у м. Ірпінь.

03.02.2021 власниками квартир будинку по вул. Суворов, 1-О в м. Ірпінь було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О, що підтверджується випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За твердженнями позивачки, з моменту реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О за електроенергію, що постачалася на загальні потреби під`їздів, сплачувала Фізична особа-підприємець Генета І.М.

Так, за споживання електроенергії за адресою м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О за період з 01.02.2021 по 01.03.2023, Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. було сплачено грошові кошти на загальну суму 6242,88 грн, із яких: за 2021 рік - 3121,44 грн, за 2022 рік - 2640,96 грн, за 2023 рік - 480,48 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактури та платіжними дорученнями.

Також з метою обслуговування електрообладнання, 01.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Консенсус ТМ" та Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. укладено договір №20/4-21 про оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання, відповідно до п. 1.1. якого виконавець виконує заходи впроваджені системою планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання (ППРЕ) замовника за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О, з метою підтримки електротехнічного обладнання мереж в стані повної працездатності, попередженні їх передчасному зносу і виходу із ладу за рахунок комплексу організаційно-технічних заходів, склад яких, визначається видом обладнання.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник оплачує виконавцю вартість з оперативно-технічного обслуговування та здійснює інші платежі пов`язані з проведенням робіт у відповідності з річним планом (тарифом) технічного обслуговування (ТО) і ремонту та оплату послуг, затрачених матеріалів, запасних частин, пов`язаних з усуненням несправностей в основному електрообладнанні.

Пунктом 5.2. договору унормовано, що вартість послуг оперативно-технічного обслуговування електрообладнання та ліній електропередач замовника протягом строку дії договору складає 2800 грн з ПДВ за один календарний місяць.

За повідомленням позивачки, з лютого 2021 по грудень 2021 років нею було сплачено по договору №20/4-21 за оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О грошові кошти в сумі 30800 грн на підтвердження чого надано акти наданих послуг.

01.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Консенсус ТМ" та Фізичною особою підприємцем Генетою І.М. укладено договір №20/4-22 про оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання відповідно до п.1.1. якого виконавець виконує заходи впроваджені системою планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання (ППРЕ) замовника за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О, з метою підтримки електротехнічного обладнання мереж у стані повної працездатності, попередженні їх передчасному зносу і виходу із ладу за рахунок комплексу організаційно-технічних заходів, склад яких, визначається видом обладнання.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник оплачує виконавцю вартість з оперативно-технічного обслуговування та здійснює інші платежі пов`язані із проведення робіт у відповідності з річним планом (тарифом) технічного обслуговування (ТО) і ремонту та оплату послуг, затрачених матеріалів, запасних частин, пов`язаних з усуненням несправностей в основному електрообладнанні.

Згідно п. 5.2 договору вартість послуг оперативно-технічного обслуговування електрообладнання та ліній електропередач замовника протягом строку дії договору складає 2800 грн з ПДВ за один календарний місяць.

За період січень, лютий, червень, липень та серпень 2022 року за оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. сплачено грошові кошти в сумі 14000 грн на підтвердження чого надано акти наданих послуг.

01.09.2022 між Фізичною особою-підприємцем Овсієнко Лідією Володимирівною (виконавець) та Фізичною особою підприємцем Генетою Інною Михайлівною укладено договір №20/4-22 про оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання відповідно до п. 1.1. якого виконавець виконує заходи впроваджені системою планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання (ППРЕ) замовника за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О, з метою підтримки електротехнічного обладнання мереж у стані повної працездатності, попередженні їх передчасному зносу і виходу із ладу за рахунок комплексу організаційно-технічних заходів, склад яких визначається видом обладнання.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник оплачує виконавцю вартість з оперативно-технічного обслуговування та здійснює інші платежі пов`язані із проведення робіт у відповідності з річним планом (тарифом) технічного обслуговування (ТО) і ремонту та оплату послуг, затрачених матеріалів, запасних частин, пов`язаних з усуненням несправностей в основному електрообладнанні.

У п. 5.2. договору сторонами унормовано, що вартість послуг оперативно-технічне обслуговування електрообладнання та ліній електропередач замовника протягом строку дії договору складає 2800 грн з ПДВ за один календарний місяць.

Відповідно до актів виконаних робіт за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року за оперативно-технічне обслуговування Фізичною особою підприємцем Генетою І.М. було сплачено по договору №20/4-22 грошові кошти в сумі 11200 грн.

01.01.2023 між Фізичною особою-підприємцем Овсієнко Лідією Володимирівною (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Генетою Інною Михайлівною укладено договір №20/4-23 про оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання відповідно до п. 1.1. якого виконавець виконує заходи впроваджені системою планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання (ППРЕ) замовника за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О, з метою підтримки електротехнічного обладнання мереж в стані повної працездатності, попередженні їх передчасному зносу і виходу із ладу за рахунок комплексу організаційно-технічних заходів, склад яких, визначається видом обладнання.

Відповідно до п. 1.2. договору замовник оплачує виконавцю вартість з оперативно-технічного обслуговування та здійснює інші платежі пов`язані із проведення робіт у відповідності з річним планом (тарифом) технічного обслуговування (ТО) і ремонту та оплату послуг, затрачених матеріалів, запасних частин, пов`язаних з усуненням несправностей в основному електрообладнанні.

Вартість послуг оперативно-технічне обслуговування електрообладнання та ліній електропередач замовника протягом строку дії договору складає 2800 грн з ПДВ за один календарний місяць (п. 5.2.).

За повідомленням позивачки, за січень та лютий 2023 року по договору №20/4-23 за оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання за адресою: м. Ірпінь, вул. Виговського 1-О нею було сплачено грошові кошти в сумі 5600 грн на підтвердження чого надано акти виконаних робіт.

Позивачка вказує, що оскільки з моменту реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О (03.02.2021) та до березня 2023 року за поставлену для потреб будинку електроенергію та за оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання сплачувала вона, як колишній управитель будинку, відповідач має сплатити на користь Фізичної особи підприємця Генети І.М. заборгованість за сплачену електроенергію в розмірі 6242,88 грн та 61600 грн за оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання.

Крім того, за неналежне виконання грошових зобов`язань позивачкою було нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 7988,79 грн та 3% річних у розмірі 2158 грн.

Відповідач заперечував проти позову зазначаючи, що він не є стороною договору постачання електричної енергії № від 15.06.2017, а тому вказаний договір не може створювати для об`єднання жодних зобов`язань. Окрім того відповідач вказував, що позивачкою не доведено, що електроенергія постачалася лише на потреби будинку, тоді як у серпні 2024 року відповідачем було виявлено, що два нежитлових приміщень позивачки (№№78, 79, які знаходяться у будинку) поза лічильниками під`єднано до електричних мереж, через які подається електроенергія на будинок для місць загального користування.

Не погоджуючись з позовними вимогами в частині стягнення з відповідача 61600 грн Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О вказало, що позивачкою не надано належних доказів перерахування коштів за вказаними договорами, що позбавляє права на відшкодування.

За результатами розгляду спору місцевим господарським судом позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки 6242,88 грн основного боргу, 735,15 грн інфляційних втрат, 199,09 грн 3% річних та 16000 грн витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за поставлену електроенергію суд першої інстанції керувався тим, що факт заборгованості відповідача перед позивачкою, який виник в період з 01.02.2021 по 01.03.2023 у розмірі 6242,88 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення 61600 грн за оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання суд вказав, що відповідач не є стороною спірних договорів, а відтак у нього не може виникати жодних зобов`язань за договорами. До того ж, місцевий господарський суд наголосив, що позивачкою не надано належних доказів перерахуванням коштів за спірними договорами на суму 61600 грн.

Однак Північний апеляційний господарський суд не погоджується з наведеними висновками місцевого господарського суду у їх сукупності та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ч. 1 ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Як встановлено судом, договір про постачання електричної енергії №220075226 від 15.06.2017 укладено між Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. та Приватним акціонерним товариством "Київобленерго".

За повідомленням сторін, до 03.02.2021 Фізична особа-підприємець Генета І.М. була управителем будинку за адресою Київська область, м. Ірпінь, вул. Суворова, 1-О. 03.02.2021 власниками квартир вказаного будинку було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Так, згідно ст. 1 вказаного Закону управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" замовник будівництва або попередній власник будинку зобов`язаний передати один примірник технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, співвласникам в особі їх об`єднання або особі, уповноваженій співвласниками у передбаченому цим Законом порядку. У разі, якщо об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено та уповноважену особу не визначено, примірник технічної документації на будинок передається управителю, якщо його обрано відповідно до закону.

У разі зміни форми управління багатоквартирним будинком особа, яка здійснювала управління, повинна передати наявну в неї технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок особі, визначеній співвласниками такого будинку. У разі зміни управителя попередній управитель повинен передати наявну в нього технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок новому управителю.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною 14 статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За приписами ч. ч. 18, 19 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок.

Таким чином, положеннями ч. 18 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачений обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та підлягає виконанню без будь-яких інших додаткових умов, оскільки жодних інших підстав, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/6167/18, постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №917/1208/18, від 16.01.2020 у справі №910/3215/19, від 12.03.2020 у справі №904/1878/19).

Матеріалами справи підтверджується, що 03.02.2021 на підставі рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О.

Внаслідок зазначених обставин у позивачки на підставі ч. ч. 18, 19 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" виник обов`язок у тримісячний строк передати документацію на будинок відповідачу.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі припинення дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний не пізніше дня, що настає за днем припинення дії договору, передати новому управителю багатоквартирного будинку чи особі, уповноваженій співвласниками або об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, наявну технічну документацію на такий будинок; інформацію про виконані роботи з технічного обслуговування і ремонту конструктивних елементів багатоквартирного будинку; інформацію про виникнення аварійних ситуацій і технічних несправностей тощо.

Відповідно до п. 66 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №712 від 05.09.2018 року, не пізніше дня, що настає за днем припинення дії договору управління, управитель здійснює огляд технічного стану багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, про що складає відповідний акт. Уповноважена особа співвласників може брати участь в такому огляді. Копія відповідного акта передається уповноваженій особі співвласників.

Пунктом 67 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком передбачено, що не пізніше дня, що настає за днем припинення дії договору управління, управитель передає новому управителю багатоквартирного будинку чи особі, уповноваженій співвласниками, або об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку технічну та іншу документацію на будинок, інформацію про виконані роботи тощо.

Однак, матеріали справи не містять доказів передачі позивачкою відповідачу технічної та іншої документації на будинок, у тому числі на електромережі, що в свою чергу слугувало б підставою для укладення Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О договору з постачальником електроенергії та обслуговуючими організаціями та відповідно, сплати за отриману електроенергію. Також матеріали справи не містять доказів ухилення відповідача від приймання відповідних документів.

Беручи до уваги наведені обставини, а також враховуючи, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Суворов, 1-О не є стороною договору про постачання електричної енергії № від 15.06.2017, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. та Приватним акціонерним товариством "Київобленерго", вказаний договір не може створювати для відповідача жодних зобов`язань.

Окрім того судом апеляційної інстанції враховується, що в підтвердження заборгованості відповідача за електричну енергію позивачкою надано лише рахунки-фактури за спожиту електроенергію та платіжні доручення. У той же час не надано жодних доказів стосовно того, що весь обсяг електричної енергії, який надавався Фізичній особі-підприємцю Генеті І.М. за договором, використовувався саме для місць загального користування будинку. Тоді як згідно матеріалів справи у будинку 1-О по вул. Виговського в м. Ірпіні позивачці на праві власності належить два нежитлових приміщення №№78, 79. У серпні 2024 року відповідачем виявлено, що приміщення позивачки поза лічильником під`єднані до електричних мереж, через які подається електроенергія об`єднанню для місць загального користування. Також за повідомленням відповідача, у 2021-2023 роках управителем будинку надавались Товариству з обмеженою відповідальністю «Бест Інтернет» послуги з надання доступу та права строкового користування елементами інфраструктури об`єкта доступу багатоквартирного будинку, які передбачали компенсацію за використану товариством електричну енергію. Разом з тим суд першої інстанції наведеного не врахував, не з`ясував усіх належних обставин справи, з огляду на що дійшов хибного висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому ст. ст. 73-80 ГПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достатності та достовірності, а також підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, з сукупності викладеного вище слідує, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 6242,88 грн за сплачену електроенергію є необґрунтованим, обставини покладенні в дану частину позовних вимог не підтверджуються долученими до позову доказами, а позивачкою не надано суду інших доказів на їх обґрунтування, а відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 61600 грн, які сплачені за обслуговування планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання будинку, суд відмічає слідуюче.

В обґрунтування даних позовних вимог позивачка стверджує, що протягом 2021-2023 років нею було укладено ряд договорів на оперативно-технічне обслуговування і ремонт електрообладнання, зокрема:

- договори №20/4-21 від 01.01.2021 та №20/4-22 від 01.01.2022 укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Консенсус ТМ" та Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М.;

- договори №20/4-22 від 01.09.2022 та №20/4-23 від 01.01.2023 укладений між Фізичною особою-підприємцем Овсієнко Лідією Володимирівною (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Генетою Інною Михайлівною.

На підтвердження оплати виконаних робіт за договорами №20/4-21 від 01.01.2021 та №20/4-22 від 01.01.2022 на суму 44800 грн Фізична особа-підприємець Генета І.М. надала до суду наступні платіжні доручення: №83 від 05.04.2021; №94 від 14.04.2021; №135 від 01.06.2021; №155 від 18.06.2021; №173 від 15.07.2021; №201 від 11.08.2021; №231 від 10.09.2021; №251 від 07.10.2021; №272 від 09.11.2021; №298 від 07.12.2021; №8 від 10.01.2022.

Відповідно до ст. 1088 ЦК України під час здійснення безготівкових розрахунків допускається застосування платіжних інструкцій, передбачених законодавством України, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. Сторони у договорі мають право обрати будь-який вид безготівкових розрахунків на свій розсуд. Безготівкові розрахунки провадяться через банки, небанківських надавачів платіжних послуг, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.

Відповідно до пп. 15 п. 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція), затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 за №163, в редакції чинній станом на дату виникнення правовідносин, платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Згідно з п. 37 Інструкції платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити:

1) дату складання і номер;

2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку;

3) найменування надавача платіжних послуг платника;

4) суму цифрами та словами;

5) призначення платежу;

6) підпис(и) платника;

7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку;

8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів.

Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом.

Надавач платіжних послуг платника та платник у разі ініціювання платником платіжної операції із застосуванням засобів дистанційної комунікації мають право у відповідному договорі встановити перелік реквізитів платіжної інструкції, які надавач платіжних послуг платника за наявності технічної можливості заповнює автоматично на підставі інформації, отриманої в процесі ідентифікації платника.

Відповідно до п. 41 Інструкції платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Надавач платіжних послуг платника перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у п. 41 розділу II цієї Інструкції, лише за зовнішніми ознаками.

Відповідно, графа призначення платежу заповнюється саме платником (в даному випадку позивачкою), адже позивачка самостійно при сплаті коштів та заповненні платіжного доручення вказує підставу платежу та його призначення, відтак, саме вона і несе відповідальність за зазначення підстави призначення платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік базується на первинних документах, що підтверджують здійснення господарських операцій.

Дослідивши долучені позивачкою платіжні доручення колегія суддів встановила, що Фізична особа-підприємець Генета І.М. проводила оплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консенсус ТМ" (саме на його рахунок). При цьому, в кожній з цих оплат в призначення платежу зазначено: «Оплата за послуги з обслуговування за…зг. дог. №20/4-20 від 01.01.20 по рах. від…».

Тобто, позивачка проводила оплати за договорами вже не вперше та при цьому постійно зазначала одні і ті ж реквізити призначення платежу, із посиланням саме на договір №20/4-20 від 01.01.20. Доказів звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Консенсус ТМ" до Фізичної особи-підприємця Генети І.М. стосовно зміни призначення платежу в платіжних дорученнях матеріали справи не містять.

Відтак, надані Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. зазначені вище платіжні доручення, виходячи з їх змісту, стосуються оплат на суму 44800 грн за іншим договором №20/4-20 від 01.01.20, тому не можуть бути доказами оплати за договорами №20/4-21 від 01.01.2021 та №20/4-22 від 01.01.2022, як вірно зазначає відповідач. Господарський суд Київської області не дослідив надані позивачкою докази в підтвердження виконання зобов`язань за договорами №20/4-21 від 01.01.2021 та №20/4-22 від 01.01.2022 та не надав їм належну правову оцінку.

На підтвердження оплат за договорами №20/4-22 від 01.09.2022 та №20/4-23 від 01.01.2023 на суму 16800 грн Фізичною особою-підприємцем Генетою І.М. надано рахунки-фактури: №0005 від 30.09.2022; №0006 від 31.10.2022; №0007 від 30.11.2022; №0008 від 31.12.2022; №0001 від 31.01.2023 та №0002 від 28.02.2023.

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер (відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19). А тому, враховуючи ненадання позивачкою належних доказів в підтвердження здійснення оплат за вказаними договорами, відсутні підстави для покладення на відповідача оплати відповідних послуг на суму 16800 грн.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з п. 3.1 розділу ІІІ Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики №258 від 25.07.2006, електрообладнання - пристрої, у яких виробляється, трансформується, перетворюється, розподіляється чи споживається електроенергія; комутаційні апарати в розподільних пристроях електроустановок; усі види захисту електроустановок; обслуговування (технічне) - комплекс робіт з підтримки працездатності обладнання в період його використання. До технічного обслуговування електрообладнання належать випробування обладнання, пристроїв, огляд обладнання, підтяжка контактних з`єднань, доливання ізоляційного масла, випробування і вимірювання ізоляційних характеристик тощо; ремонт - комплекс операцій з відновлення справності або працездатності виробів і відновлення ресурсів виробів або їх складових частин.

Для проведення технічного обслуговування і ремонту електрообладнання за адресою: вул. Виговського, 1-О в м. Ірпінь необхідно отримати доступ до самого електрообладнання, яке розташоване у головному розподільному щиті (ГРЩ), а для цього потрібно звернутися до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» із заявами на розпломбування та опломбування ГРЩ.

Водночас, згідно відповіді Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на адвокатський запит, Фізична особа-підприємець Генета І.М. не зверталася з заявами про проведення планово-попереджувального ремонту і технічного обслуговування електрообладнання, що знаходиться у щиті ГРЩ у період з 01.01.2021 по 30.03.2023, що ставить під сумнів надання послуг позивачці за договорами.

У зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог в частині основного боргу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням наведених норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не з`ясувавши в повному обсязі обставин, що мають значення для справи, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, не з`ясувавши при цьому обставин, що мають значення для справи, чим допустив порушення норм процесуального права. Враховуючи не доведення позивачкою належними та допустимими доказами обставин наявності у відповідача обов`язку щодо оплати отриманих послуг за спірними договорами, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Отже, вимоги апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Генети І.М. не підлягають задоволенню, тоді як доводи апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи відповідача про порушення судом першої інстанції при розподілі судових витрат приписів п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України не розглядаються колегією суддів, оскільки за результатами апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а відтак витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивачку.

Щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025 у даній справі.

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено загальні правила розподілу судових витрат.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено усі інші, у тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №904/8884/21, у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №925/81/21, від 09.02.2022 у справі №910/17345/20, від 15.02.2023 у cправі №911/956/17(361/6664/20), від 07.03.2023 у справі №922/3289/21, від 20.03.2025 у справі №910/17727/23).

Оскільки Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у цій справі, то додаткове рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025 також слід скасувати, як невід`ємну частину рішення у справі.

При цьому, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення місцевого господарського суду по суті спору у цій справі та прийняття нового рішення у справі, то за правилами ч. 14 ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат, зокрема і витрат на професійну правничу допомогу, має бути здійснений Північним апеляційним господарським судом, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025 у справі №911/2077/24 слід скасувати, як такі, що прийняті за неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни є необґрунтованими, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат понесених сторонами під час розгляду справи судом першої інстанції.

Як було зазначено вище, після прийняття Господарським судом Київської області рішення у даній справі, 24.01.2025 представник відповідача подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просив покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22000 грн.

31.01.2025 позивачкою подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обґрунтування якого відмічено, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не відповідає наданим послугам, є необґрунтованим та неспівмірним.

Зокрема, Фізична особа-підприємець Генета І.М. стверджувала, що договір про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023 не містить порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), тому не дає можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Також є необґрунтованими заявлені відповідачем до стягнення суми за участь у судових засіданнях, оскільки представник відповідача не був присутній в судових засіданнях 04.09.2024 та 16.10.2024. Розмір правової допомоги на підготовку та направлення відзиву у сумі 6000 грн та адвокатського запиту у сумі 1000 грн є неспівмірним із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання відповідної роботи. На думку позивачки, надана відповідачу адвокатом Гапоном С.В. правова допомога не може перевищувати 6000 грн.

Розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно із ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому крім іншого повідомлено, що за результатами розгляду спору буде подано заяву про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу та вказано, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 6000 грн за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та 3000 грн за участь в одному судовому засіданні.

Згідно поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем зазначено, що розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу становить 22000 грн, які він просив покласти на позивачку.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" надано до суду:

- договір про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023;

- додаток №2 від 08.08.2024 до договору про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023;

- акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 13.12.2024.

Також в матеріалах справи наявний ордер серії АІ №1686943 від 30.08.2024, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №95/2023 від 27.12.2023.

Згідно договору про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» (замовник/клієнт) та адвокатом Гапоном С.В. адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу (послуги) в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник чи треті особи за його дорученням зобов`язалися оплатити послуги в порядку та строки, обумовлені сторонами.

У відповідності до п. 1.2 договору предметом договору є надання послуг правової допомоги та представництво інтересів клієнта в усіх судах.

За правничу допомогу замовник сплачує адвокату гонорар у розмірі, визначеними додатками до договору (п. 3.1 договору).

Згідно п. 4.1 договору розмір оплати праці адвоката при наданні правничої допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024 (п. 2.1 договору).

Додатком №2 від 08.08.2024 до договору сторонами унормовано, що клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати правову допомогу у рамках господарського спору за позовом Фізичної особи-підприємця Генети І.М. до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» про повернення коштів (п. 1 додатку).

У відповідності до п. 2 додатку №2 сторони дійшли згоди, що для виконання доручення клієнта адвокатом надаються наступні види правової допомоги: аналіз фактичних обставин справ; надання усних/письмових юридичних консультацій; складання, оформлення і надсилання позовної заяви; складання інших процесуальних документів; представництво інтересів клієнта у всіх інстанціях.

Сторонами за цим договором домовилися, що сума винагороди (гонорару) адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги розраховується наступним чином:

- вивчення позовної заявки з додатками, підготовка відзиву на позовну заяву - 6000 грн;

- підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву - 3000 грн;

- підготовка та подання адвокатського запиту - 1000 грн;

- участь у судовому засіданні, що включає в себе підготовку до засідання - 3000 грн;

- за інші послуги - 2000 грн (п. 3 додатку №2).

Згідно п. 6 додатку №2 оплата послуг адвоката здійснюється протягом 30-ти робочих днів з дня набрання законної сили остаточним рішенням суду.

Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п. 7 додатку №2).

Таким чином сторонами погоджено фіксований розмір оплати адвокатських послуг.

13.12.2024 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг №1 до договору, згідно якого адвокатом надано замовнику послуги на суму 22000 грн.

Згідно акту №1 адвокатом надані замовнику наступні послуги:

- підготовка та направлення відзиву на позовну заяву - 6000 грн;

- підготовка та направлення до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» адвокатського запиту - 1000 грн;

- підготовка та направлення заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву - 3000 грн;

- участь у судових засіданнях 04.09.2024, 16.10.2024, 01.11.2024 та 04.12.2024 - 3000 грн за кожне.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Фізична особа-підприємець Генета І.М. скористалась своїм правом подати заперечення на заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Тобто, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач скористався своїм правом подати до Господарського суду відзив на позовну заяву. Крім того, відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідь на адвокатський запит, а також представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» брав участь у судових засіданнях у Господарському суду Київської області.

Отже, в матеріалах справи наявні докази надання представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» адвокатом Гапоном С.В. правової допомоги і представництво клієнта в суді першої інстанції.

З умов договору №95/2023 від 27.12.2023 убачається, що розмір гонору адвоката визначається додатками до договору. Додатком №2 від 08.08.2024 до договору сторонами погоджено види правової допомоги та суму винагороди за виконані роботи.

Відтак є неспроможними доводи позивачки стосовно того, що договір про надання професійної правничої допомоги №95/2023 від 27.12.2023 не містить порядку обчислення адвокатського гонорару, тому не дає можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Заперечуючи проти заяви відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу Фізична особа-підприємець Генета І.М. вказує, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та співмірності.

Досліджуючи обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, колегія суддів частково погоджується з доводами наведеними позивачкою стосовно їх неспівмірності, фактичності та неминучості їх надання, з огляду на наступне.

В акті приймання-передачі наданих послуг від 13.12.2024 вказано, що адвокат надав відповідачу послугу з підготовки та направлення відзиву на апеляційну скаргу (6000 грн).

Разом з тим слід зазначити, що такі види послуг як направлення документів не потребують спеціальних знань у галузі права та не можуть бути віднесенні до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних робіт не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу. У цьому аспекті суд приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, наведені у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі №922/2321/20, від 14.07.2021 у справі №916/1914/20, від 28.04.2021 у справі №902/1051/19.

Отже, на переконання суду, достатнім та обґрунтованим є розмір понесених відповідачем витрат за підготовку відзиву на позовну заяву в сумі 5000 грн.

Також є необґрунтованими заявлені відповідачем до стягнення суми за участь у чотирьох судових засіданнях у розмірі 12000 грн, оскільки представник відповідача не був присутній в судовому засіданні 04.09.2024. Разом з тим суд вважає, що дійсними та необхідними є витрати відповідача за представлення його інтересів у судових засіданнях Господарського суду Київської області у розмірі 6000 грн (по 2000 грн за одне судове засідання).

При цьому колегія суддів зазначає, що тривалість участі у судовому засіданні не може бути наперед відомою учасникам справи та короткий час такого засідання не може слугувати підставою для покладення судом таких витрат на сторону, яка заявила про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (такі підстави визначені лише у ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, про що описано вище).

Витрати відповідача понесені за підготовку адвокатом заперечень на відповідь на відзив (у розмірі 3000 грн) та адвокатського запиту (у розмірі 1000 грн) є дійсними та необхідними послугами для захисту інтересів об`єднання.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, беручи до уваги клопотання позивачки про зменшення розміру понесених витрат вважає, що розмір заявлених Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 22000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспівмірними зі складністю справи, тому їх розмір є необґрунтованим.

Північний апеляційний господарський суд наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

З огляду на зазначене, враховуючи, що у разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару співмірність витрат оцінюється через співвідношення суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (їх складності та необхідності), кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат та врахувавши заперечення позивачки щодо заявленого їх розміру, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» розміру витрат на професійну правничу допомогу з 22000 грн до 15000 грн, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, а отже судове рішення ухвалено на користь відповідача, витрати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 15000 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на Фізичну особу-підприємця Генету І.М.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворов 1-О" задовольнити.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2025 у справі №911/2077/24 скасувати та ухвалити нове рішення.

4. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни відмовити повністю.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Виговського, 1-О, ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції.

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Генети Інни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Виговського, 1-О, ) 4542 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

7. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко