УХВАЛА

м. Київ

21.08.2025Справа № 910/5062/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Чайки Вікторії Василівни від 13 серпня 2025 року про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/5062/25 за позовом фізичної особи - підприємця Чайки Вікторії Василівни до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 955 798,80 грн,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Блохи О.В.;

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року фізична особа - підприємець Чайка Вікторія Василівна (далі - Підприємець) звернулась до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) 367 296,00 грн заборгованості за надані позивачем послуги за договором від 22 листопада 2024 року № ПР/Д-24714/НЮ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/5062/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

13 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшов відзив від цієї ж дати.

15 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 14 травня 2025 року про збільшення розміру позовних вимог, у якій Підприємець просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за надані послуги за спірним договором на загальну суму 554 940,00 грн.

19 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від вказаної дати.

22 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника Залізниці надійшла заява від цієї ж дати про його участь у засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку ухвалою суду від 22 травня 2025 року задоволено.

23 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника Підприємця надійшла заява від 22 травня 2025 року про його участь у засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку ухвалою суду від 26 травня 2025 року задоволено.

У підготовчому засіданні 29 травня 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про прийняття до розгляду заяви позивача від 14 травня 2025 року про збільшення розміру позовних вимог; про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви в засіданні до 10 липня 2025 року.

19 червня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати про збільшення розміру позовних вимог, у якій Підприємець просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за надані послуги за спірним договором на загальну суму 955 798,80 грн.

У підготовчому засіданні 10 липня 2025 року суд постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви позивача від 19 червня 2025 року про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 14 серпня 2025 року.

У період з 21 липня 2025 року по 8 серпня 2025 року суддя Павленко Є.В. перебував у відпустці.

22 липня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати про врахування в складі судових витрат його витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33 500,00 грн.

28 липня 2025 року через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшло клопотання від цієї ж дати про закриття провадження у даній справі на підставі статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з повним погашенням відповідачем спірної суми заборгованості. На підтвердження вказаної обставини Залізниця долучила до свого клопотання копії платіжних інструкцій від 14 липня 2025 року: № 438630 на суму 225 855,60 грн, № 438618 на суму 400 858,80 грн, № 438628 на суму 141 440,40 грн, № 438614 на суму 187 644,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 серпня 2025 року закрито провадження у справі № 910/5062/25 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

14 серпня 2025 року через систему "Електронний суд" від Підприємця надійшла заява від 13 серпня 2025 року, у якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача 33 500,00 грн витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2025 року вказану заяву Підприємця призначено до розгляду в судовому засіданні на 21 серпня 2025 року.

18 серпня 2025 року через систему "Електронний суд" від Залізниці надійшла заява від цієї ж дати, у якій відповідач заперечував проти заявлених позивачем вимог про стягнення 33 500,00 грн судових витрат, посилаючись на те, що затримка оплати за договором виникла саме з вини позивача, який порушив строки надання послуг та не дотримався передбаченого договором порядку досудового врегулювання спорів. За таких обставин, на думку Залізниці, наявні правові підстави для покладення судових витрат саме на позивача на підставі статі 129 ГПК України. Крім того, наданий розрахунок витрат не відповідає критеріям реальності та розумності. Зокрема, дана справа про стягнення основної заборгованості за договором не є складною, її розгляд відбувався у двох засіданнях, які проходили у режимі відео конференції, без необхідності витрат представником позивача часу на дорогу, а подані процесуальні документи не містили нових доказів і не вимагали додаткового збору чи аналізу матеріалів. Крім того, адвокат позивача вже представляв останнього у подібній справі, був обізнаний з фактичними обставинами та доказами. На думку відповідача, витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 33 500,00 грн є завищеними й необґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 10 000,00 грн.

У судовому засіданні 21 серпня 2025 року представник відповідача проти заяви Підприємця заперечував з вищевказаних підстав, просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн.

Підприємець явку свого уповноваженого представника в призначене судове засідання не забезпечив, однак 20 серпня 2025 року через систему "Електронний суд" подав заяву від цієї ж дати про розгляд поданої ним заяви про ухвалення додаткового рішення по справі без участі його представника.

Відповідно до частини 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом із цим, судом враховано, що у своїй заяві позивач просив саме про ухвалення додаткового рішення на підставі статі 244 ГПК України. За змістом даної статті суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 232 чітко визначено види судових рішень. Так, у господарському судочинстві судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Частинами 2 та 3 зазначеної статті Кодексу передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У свою чергу, вказана норма ГПК України доповнює норму частини 5 статті 238 ГПК України, відповідно до якої одним з питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, є питання розподілу між сторонами судових витрат. На виконання вимоги щодо змісту судового рішення, розподіливши судові витрати між сторонами, суд відображає цей розподіл у резолютивній частині свого рішення.

З системного тлумачення вказаних приписів процесуального законодавства вбачається, що норми статтей 238, 244 ГПК України регулюють виключно порядок ухвалення рішення суду - процесуального документа, яким розгляд справи закінчується по суті.

Однак, жодною нормою чинного ГПК України не передбачено ухвалення додаткового рішення суду у випадку закриття провадження у справі.

У даній справі спір по суті не розглядався, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 серпня 2025 року провадження у справі № 910/5062/25 на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України було закрито в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Оскільки розгляд даної справи було закінчено постановленням ухвали без вирішення спору по суті, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у даній справі на підставі приписів статті 244 ГПК України.

Суд також зазначає, що загальні правила розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, які передбачені приписами частини 4 статті 129 ГПК України, не передбачають ухвалення додаткового рішення і розподілу судових витрат за надану професійну правову допомогу у випадках, коли справа по суті не вирішувалась і розгляд справи не закінчився постановленням рішення.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами у разі закриття провадження у справі чітко регламентований приписами статті 130 ГПК України.

Частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Однак, вказаною нормою Кодексу визначене виключне право, а не обов`язок суду присуджувати на користь сторони судові витрати у випадку зловживання іншою стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій іншої сторони.

Підприємець в обґрунтування своїх вимог про ухвалення додаткового рішення у даній справі на положення частини 9 статті 129, статті 130 ГПК України не посилався, жодних обґрунтувань того, які саме необґрунтовані дії вчинив відповідач - Залізниця, не навів.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись статтями 80, 123, 124, 126, 129, 130, 165, 221, 233, 234, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця Чайки Вікторії Василівни від 13 серпня 2025 року про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/5062/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали складено та підписано 26 серпня 2025 року.

СуддяЄ.В. Павленко