ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2025 р. м. Житомир Справа № 914/1803/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Ідея Банк"

до Фізичної особи - підприємця Пасічник Оксани Іванівни

про стягнення 286 150,02 грн

Процесуальні дії по справі.

Акціонерне товариство "Ідея Банк" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пасічник Оксани Іванівни заборгованості за кредитним договором № КБ03.00614.010853938 від 12.04.2024 в розмірі 286 150,02грн, з яких: 232 490,72грн простроченого боргу, 12,91грн прострочених процентів, 53 646,39грн простроченої плати за обслуговування кредиту.

В якості правових підстав позивач зазначає, зокрема, ст. 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 623, 1050 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 16.06.2025 постановив передати матеріали справи №914/1803/25 за позовом Акціонерного товариства "Ідея Банк" до Фізичної особи-підприємця Пасічник Оксани Іванівни про стягнення 286 150,02грн за територіальною підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

07.07.2025 за вх.№932 на адресу Господарського суд Житомирської області надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Ідея Банк" до Фізичної особи-підприємця Пасічник Оксани Іванівни про стягнення 286 150,02грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025, вказана позовна заява розподілена на розгляд судді Шніт А.В.

Ухвалою від 10.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 12.08.2025 о 10:00.

22.07.2025 за вх.№9291 до суду повернулася неврученою ухвала від 10.07.2025, яку суд надсилав на адресу відповідача вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.39-40), з довідкою поштового відділення щодо причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

08.08.2028 за вх.№9966/25 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява позивача, в якій повідомлено про надсилання до суду 07.08.2025 засобами поштового зв`язку оригіналів документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з проханням повернути їх на адресу позивача після огляду в судовому засіданні. Разом з тим, позивач просить провести розгляд справи за відсутності його представника.

11.08.2025 за вх.№ 10085 на адресу суду надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали суду від 10.07.2025 разом доданими оригіналами документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги. В заяві повідомлено, що після 12.05.2025 (дати подачі позову) відповідачем не здійсненого жодного платежу, на підтвердження чого надано виписку по рахунку клієнта станом на 07.08.2025 (на дату подачі цієї заяви) та довідку - розрахунок заборгованості станом на 07.08.2025.

Представник позивача в судове засідання 12.08.2025 не прибув.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надсилання ухвали суду на його поштову адресу, про що зазначено вище, та в кабінет електронного суду, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сторони мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду в справі №914/1803/25.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що їх відсутність не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.08.2025 судом підписано скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення без його проголошення (в порядку ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений у договорі строк та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі, проценти за кредитним договором.

Відповідач правом подання письмового відзиву на позовну заяву відповідно до ст.165 ГПК України не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.04.2024 між Акціонерним товариством "Ідея Банк" (надалі - кредитор, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Пасічник Оксаною Іванівною (надалі - позичальник, відповідач) укладено кредитний договір №КБ03.00614.010853938 (надалі - договір) (а.с.6-7).

Відповідно до п.1.1. договору кредитор надає позичальнику грошові кошти (надалі кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених даним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Умовами п.2.1. договору визначено розмір кредиту - 270 000,00грн, процентна ставка фіксована - 0,01%, комісія за видачу кредитних коштів - 1,1% від суми кредиту, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 2,9% від суми кредиту, термін повернення кредиту по 12.04.2027 включно.

Датою видачі кредиту вважається день описання коштів з позичкового рахунку позичальника (п.2.5. договору).

Пунктами 3.1.-3.3. договору встановлено, що комісія за видачу кредитних коштів утримується банком в день видачі кредитних коштів з суми кредитних коштів, що зараховується на поточний рахунок позичальника в банку. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати надання кредиту та сплачується позичальником щомісячно в терміни та в розмірах, вказаних у графіку щомісячних платежів, який наведений в додатку № 1 до даного договору (надалі - графік). Базою для нарахування комісії є початкова сума кредиту. Проценти нараховуються два рази на місяць за методом "факт/факт". Базою для нарахування процентів є залишок заборгованості за кредитом.

Згідно з п.3.4. договору графік платежів позичальника за договором кредиту в розрізі сум погашення кредиту, процентів і комісії за обслуговування кредитної заборгованості є невід`ємною частиною договору кредиту.

Позичальник повертає кредит разом з процентами та щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості до дня/числа кожного місяця, згідно з графіком (п.4.2. договору).

Відповідно до п.4.3. договору, якщо будь-який термін здійснення платежів за графіком припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то платежі повинні бути здійснені у попередній робочий день.

Позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку (п.4.4. договору).

За умовами п.5.2.5 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку, зокрема, невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених цим договором.

Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє протягом 2-х років з дати настання терміну повернення кредиту. Зобов`язання сторін за договором діють до їх повного виконання (п. 9.1. договору).

Додатком до договору є графік щомісячних платежів за кредитним договором (а.с.8).

Договір та додаток до нього підписані повноважними представниками сторін, їх підписи скріплені печатками банку та ФОП Пасічник О. І.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 270 000,00грн, що підтверджується меморіальним ордером №3966035 від 12.04.2024 (а.с.9).

Згідно виписок по рахунку клієнта станом на 12.05.2025 (а.с.10-11) та станом на 07.08.2025 (а.с.59-60), остання сплата відповідачем по кредитному договорі здійснена 04.10.2024 .

04.03.2025 позивач надіслав на адреси відповідача вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором (а.с.13-16). Проте вимога залишилася без відповіді відповідача.

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2).

В силу положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору №КБ03.00614.010853938 від 12.04.2024.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частинами 1, 3 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач свої зобов`язання за договором виконав своєчасно та в повному обсязі, перерахувавши відповідачу 270 000,00грн згідно меморіального ордеру №3966035 від 12.04.2024 (а.с.9).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи виписок по рахунку клієнта станом на 12.05.2025 (а.с.10-11) та станом на 07.08.2025 (а.с.59-60) відповідач на виконання умов кредитного договору оплатив загалом позивачу 77 885,00грн, з яких 10,72грн зараховано в рахунок погашення суми процентів, 40 365,00грн в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту та 37 509,28грн в рахунок основного боргу. Остання оплата проведена відповідачем 04.10.2024.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 5.2.5. договору сторони погодили, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку, зокрема, невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених цим договором.

Відповідач не виконав обов`язку щодо повернення кредиту. Отже, позивач мав право вимагати дострокового повернення всієї позики та сплати процентів.

04.03.2025 позивач надіслав відповідачу вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк від дня надіслання цієї вимоги (а.с. 13-16), проте вимога залишилася без відповіді відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем заборгованості.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати заборгованості за кредитним договором в даному випадку покладено на відповідача, і останній не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 232 490,72грн простроченого боргу, 12,91грн прострочених процентів, 53 646,39грн простроченої плати за обслуговування кредиту, та задовольняє їх в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ч.1 ст.86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, відповідач не надав належних та допустимих доказів погашення заборгованості, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частими 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Пасічник Оксани Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" (79008, м. Львів, вул. Валова, буд. 11; ідентифікаційний код 19390819):

- 232 490,72грн простроченого боргу;

- 12,91грн прострочених процентів,

- 53 646,39грн простроченої плати за обслуговування кредиту;

- 4 292,25грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.08.25

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1- позивачу в Електронний кабінет

2- відповідачу (РНОКПП НОМЕР_1 ) реком. з повід. + в Електронний кабінет