ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.08.2025 Справа № 914/1369/25
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали заяви (вх.№3265/25 від 04.08.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД»
про ухвалення додаткового рішення
у справі №914/1369/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРТ СМ»
про стягнення грошових коштів у загальній сумі 238084,52 грн
У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1369/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРТ СМ» про стягнення грошових коштів у загальній сумі 238084,52грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.07.2025 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРТ СМ» (81118, Львівська область, Львівський район, с.Ставчани, вул.Шевченка, 9А; 79018, м.Львів, вул.І.Шараневича, 1; ідент.код 43023513) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» (09108, Київська область, Білоцерківський район, м.Біла Церква, бульвар Ольги Княгині, 3-А/33; ідент.код 43769676): борг у сумі 200443,97грн, три проценти річних (від прострочених платежів) у сумі 2718,58грн та інфляційні втрати в сумі 6317,84грн, а також витрати на судовий збір у сумі 3571,27грн, у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені відмовлено.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява (вх.№3265/25 від 04.08.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 заяву (вх.№3265/25 від 04.08.2025) у справі №914/1369/25 передано для розгляду судді Петрашкові М.М. Інформацію внесено до системи автоматизованого розподілу.

Ухвалою суду від 06.08.2025 вказану заяву прийнято до розгляду в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13500,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України)

Як вбачається із матеріалів справи, 25.04.2025 між адвокатом Олійник Ксенією Олегівною та клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» укладено договір №25/04/25-01 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1. якого клієнт доручає та зобов`язується оплатити, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до пунктів 4.2., 4.4. договору при розрахунку суми гонорару враховується час, що буде витрачений адвокатом. Гонорар оплачується на підставі окремих рахунків адвоката. За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатом факсимільним зв`язком, поштою або вручається уповноваженій особі клієнта. На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати акт(и) про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією.

У п.1 додатку №1 до договору про надання правової допомоги №25/04/25-01 від 25.04.2025 адвокат Олійник Ксенія Олегівна та клієнт Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» погодили, що зобов`язується надати наступі послуги згідно укладеного договору:

- написання та подача позовної заяви до Господарського суду Львівської області;

- участь в засіданнях суду І інстанції у режимі відеоконференції;

- підготовка в разі необхідності інших заяв та клопотань до суду 1 інстанції;

- отримання судового рішення.

У п.2 вищезазначеного додатку до договору сторони погодили, що вартість послуг визначених п. 1 даного додатку до договору складає 13500 грн. 00 коп. (тринадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

24.07.2025 (замовник) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» та (виконавець) адвокат Олійник Ксенія Олегівна на підставі договору №25/04/25-01 від 25.04.2025 та додатку №1 до договору №25/04/25-01 від 25.04.2025 підписали акт надання послуг №001, відповідно до якого виконавцем було надано правову допомогу, загальна вартість якої склала 13500,00 грн.

У вказаному акті замовник зазначив, що претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія платіжної інструкції №196 від 01.05.2025 на суму 13500,00 грн., що підтверджує оплату за надану правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги №25/04-25-01 від 25.04.2025.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 6 статті 126 ГПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 07.08.2018 у справі N 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі N 902/519/18), у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі N 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі N921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі N910/2170/18, від 10.10.2019 у справі N909/116/19, від 18.03.2021 у справі N910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, додаткова ухвала ВС від 21.07.2020 справі N915/1654/19, постанова ВП ВС від 07.07.2021 у справі N910/12876/19, постанова ВС від 24.01.2022 у справі N911/2737/17).

Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 N 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц звернула увагу не те, що:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін;

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу;

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, враховуючи категорію та складність справи, обсяг наданих представником позивача послуг та виконаних робіт, оцінивши необхідність, обґрунтованість та неминучість таких витрат, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 13500,00 грн є обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМАРТ СМ» (81118, Львівська область, Львівський район, с.Ставчани, вул.Шевченка, 9А; 79018, м.Львів, вул.І.Шараневича, 1; ідент.код 43023513) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБІОПРОД» (09108, Київська область, Білоцерківський район, м.Біла Церква, бульвар Ольги Княгині, буд. 3-А кв. 33; ідент.код 43769676) 13500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.