УХВАЛА

15 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/2758/20 (908/1332/21)

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Огороднік К.М.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021

та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2024

у справі № 908/2758/20 (908/1332/21)

за позовом:

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінжинірінг компані»

до відповідача-2 - Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області

до відповідача-3 - ОСОБА_1

до відповідача-4 - Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області до відповідача-5 - державного реєстратора Кирилівської селищної ради Колесникова Дениса Григорійовича

про

1) переведення зі ОСОБА_1 на АТ «Таскомбанк» права оренди за договором оренди землі від 11.12.2020, який укладений між Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області та ОСОБА_1 , строком на 49 років на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,8000 га, кадастровий номер :01:005:0252, цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 203);

2) визнання недійсним наказу, серія та номер: 87/20, виданого 18.09.2020, видавник: Відділ містобудування, архітектури та благоустрою Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області;

3) визнання недійсним Повідомлення про початок будівельних робіт, серія та номер:ЗП 44, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області;

4) скасування рішення державного реєстратора Колесникова Дениса Григорійовича Кирилівської селищної ради Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54840608 від 29.10.2020 року, та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності /довірчої власності: 38905454

в межах справи № 908/2758/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінжинірінг компані»

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 позов задоволено частково. Переведено зі ОСОБА_1 на Акціонерне товариство «Таскомбанк» право оренди за договором оренди землі від 11.12.2020, який укладений між Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області та ОСОБА_1 , строком на 49 років на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,8000 га, кадастровий номер :01:005:0252, цільове призначення - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 203). Припинено право на початок виконання будівельних робіт, набуте ОСОБА_1 на підставі Повідомлення про початок будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстрованого Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Запорізькій області 06.10.2020 за № ЗП 44. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 20% - адміністративну будівлю «А-1» загальною площею 41,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 54840608 від 29.10.2020 року, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 38905454, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на зазначене майно. За вимогою про скасування рішення державного реєстратора Колесникова Дениса Григорійовича Кирилівської селищної ради Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54840608 від 29.10.2020 року - в позові відмовлено. За вимогою про визнання недійсним наказу, серія та номер: 87/20, виданого 18.09.2020, видавник: Відділ містобудування, архітектури та благоустрою Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області - в позові відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінжинірінг компані» на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 1278 /одну тисячу двісті сімдесят вісім/ грн 34 коп відшкодування судового збору. Стягнуто з Кирилівської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 1278 /одну тисячу двісті сімдесят вісім/ грн 33 коп. відшкодування судового збору. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 1278 /одну тисячу двісті сімдесят вісім/ грн 33 коп. відшкодування судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 року у справі №908/2758/20 (908/1332/21)залишено без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами (надіслана 27.07.2025, що підтверджується конвертом Укрпошта) на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2024 у справі № 908/2758/20 (908/1332/21), в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2024 повний текст якої складено 29.07.2024 (забезпечено надання загального доступу 01.08.2024) тобто останнім днем подання касаційної скарги є 19.08.2024.

Однак, касаційну скаргу на оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції надіслано 27.07.2025, тобто після спливу більш ніж 11 місяців після останнього дня строку на касаційне оскарження, що свідчить про пропуск процесуального строку.

За інформацією, отриманою з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС", документ в електронному вигляді: ст. 282 ГПК (п.1 ч.1 ст.275 ГПК) ПОСТАНОВА про залиш. суд. ріш. без змін, а скарги без задоволення від 16.01.2024 у справі №908/2758/20 (908/1332/21) (суддя Верхогляд Тетяна Анатоліївна) надіслано в Електронний кабінет одержувача: ОСОБА_1 (ЄДРПОУ/ІПН НОМЕР_1 ). Документ доставлено в Електронний кабінет одержувача: 30.07.24 19:09. Дата отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до Електронного кабінету особи:30.07.24 19:13.

Відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 288 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

При цьому згідно із пунктом 7 частини другої, пунктом 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржується. Крім того, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Водночас в касаційній скарзі скаржник не просить поновити пропущений процесуальний строк на касаційне оскарження рішення відповідно до частини 2 статті 288 ГПК України, натомість зазначає, що копію оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції не отримував з текстом постанови ознайомився 22.07.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Про наявність рішення дізнався від ОСОБА_4 , яка є строною у справі № 908/2758/20. З початку 2023 року мешкає за межами м. Запоріжжя.

Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення, якщо визнає причини пропуску поважними.

Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

Заявник із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи. У разі відсутності обставин непереборної сили, ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу судового провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами статті 4 цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Звернення з касаційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений у касаційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами частини 3 статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційний господарський суд звертає увагу скаржника, що в разі оскарження судового рішення суду на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник має зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а у випадку оскарження на підставі 4 частини другої статті 287 ГПК України зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, або інші порушення норм процесуального права передбачені частиною першою статті 310 ГПК України, то в цьому разі у касаційній скарзі має вказати пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та має бути конкретно зазначено, з вказівкою на частину першу або/та третю статті 310 ГПК України.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, або наявність пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акту, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, або інші порушення норм процесуального права передбачені частинами першою, третьою статті 310 ГПК України, то в цьому разі у касаційній скарзі має вказати пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та має бути конкретно зазначено, з вказівкою на частину першу або/та третю статті 310 ГПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 викладено обставини справи та доводи, які зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції.

Проте скаржник не визначив відповідної підстави, передбаченої відповідним пунктом/пунктами частини другої статті 287 ГПК України та не зазначає підстави касаційного оскарження з урахуванням статті 310 ГПК (конкретна її частина/частини та конкретний її пункт/пункти) з відповідним посиланням на статтю 287 ГПК України у разі, якщо вважає, що суди порушили норми процесуального права.

Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 292 та ст. 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 ГПК України Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.09.2021 та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2024 у справі №908/2758/20 (908/1332/21) - залишити без руху.

2.Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: надати суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання касаційної скарги та навести поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження з обгрунтуванням поважності підстав його пропуску; виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

3. Роз`яснити скаржнику у справі №908/2758/20 (908/1332/21), що невиконання вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Касаційного господарського суду

у складі Верховного Суду Огороднік К.М.