ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025м. ДніпроСправа № 904/1901/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Фізичної особи-підприємця Огуй Олександра Васильовича, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУДІННОВАЦІЇ", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за договором про надання в оренду спецтехніки у загальному розмірі 82 424, 85 грн

ПРОЦЕДУРА

Фізична особа-підприємець Огуй Олександр Васильович (далі - позивач) звернувся, через систему "Електронний суд", до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудінновації" (далі - відповідач) заборгованість за договором про надання в оренду спецтехніки № 1203/24 від 12.03.2024 у загальному розмірі 82 424, 85 грн., яка складається з наступних сум: основний борг у розмірі 70 300,00 грн., 3% річних у розмірі 2 047,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 077,64 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Скриннікову Н.С., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2025.

01.05.2025 ухвалою господарського суду позовну заяву залишено без руху.

05.05.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 13.05.2025 (суддя ОСОБА_1) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/113/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

20.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2025 №228 у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_1., відповідно до пункту п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи по вх. № 4-1822/25 справи 904/1901/25.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 справу №904/1901/25 передано на розгляд судді Бєлік В.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2025 справу №904/1901/25 прийнято до свого провадження та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи частини четвертої статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору про надання в оренду спецтехніки № 1203/24 від 12.03.2024 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Позиція відповідача

Відповідач заперечує щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, а також зазначає про наявність у нього форс-мажорних обставин.

Відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

12 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУДІННОВАЦІЇ" (далі - Орендар/Відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Огуй Олександром Васильовичем (далі - Орендодавець/Позивач) укладено договір про надання в оренду спецтехніки № 1203/24 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець зобов`язується надавати Орендарю у строкове платне користування спецтехніку під керівництвом машиніста (водія) для виконання робіт на території Орендаря.

Перелік спецтехніки, що надається в оренду вказана у протоколі узгодження вартості надання в оренду спецтехніки (Додаток №1 до Договору) (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 1.3 Договору розмір орендної плати за цим Договором визначається в рахунках-фактурах та актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (надалі - Акти, Акт).

Ціна Договору формується Сторонами згідно Замовлень Орендаря та Протоколу погодження Сторонами вартості надання в оренду спецтехніки (Додаток N71 до Договору) на підставі підписаних Сторонами актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п.3.2. Договору платежі здійснюються Орендарем на підставі рахунків-фактур та при наявності у Орендаря підписаних обома сторонами Актів здачі прийняття робіт (наданих послуг) не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення рахунка-фактури.

У період з 12 березня 2024 року до 17 квітня 2024 року Позивачем надані послуги оренди Спецтехніки, Відповідачем такі послуги отримані, про що серед іншого свідчать належним чином оформлені та підписані Сторонами акти прийому-передачі наданих послуг.

Згідно рахунку № 9 від 18 березня 2024 року Позивачем Відповідачу надано послуг на суму 89 775 грн.

Рахунок направлено Відповідачу, за наслідком чого Сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 9 від 18 березня 2024 року на суму 89 775 грн.

Згідно рахунку № 13 від 29 березня 2024 року Позивачем Відповідачу надано послуг на суму 88 825 грн.

Рахунок направлено Відповідачу, за наслідком чого Сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 13 від 29 березня 2024 року на суму 88 825 грн.

Згідно рахунку № 14 від 11 квітня 2024 року Позивачем Відповідачу надано послуг на суму 99 275 грн.

Рахунок направлено Відповідачу, за наслідком чого Сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 14 від 11 квітня 2024 року на суму 99 275 грн.

Згідно рахунку № 16 від 17 квітня 2024 року Позивачем Відповідачу надано послуг на суму 34 200 грн.

Рахунок направлено Відповідачу, за наслідком чого Сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 16 від 17 квітня 2024 року на суму 34 200 грн.

Таким чином, Позивачем Відповідачу надано послуг на суму 312 075 грн.

Відповідачем на користь Позивача здійснено часткову оплату отриманих послуг на суму 241 775 грн, а саме:

11 квітня 2024 року - 20 000 грн. (платіжна інструкція № 248)

11 квітня 2024 року - 5 000 грн. (платіжна інструкція № 289)

19 березня 2024 року - 89 775 грн. (платіжна інструкція № 140)

04 листопада 2024 року - 50 000 грн. (платіжна інструкція № 276)

19 квітня 2024 року - 17 000 грн. (платіжна інструкція № 321)

27 січня 2025 року - 60 000 грн. (платіжна інструкція № 112)

Відповідачем свій обов`язок, щодо своєчасної оплати отриманих послуг на сьогодні у повному обсязі не виконано, внаслідок чого, у останнього перед Позивачем виникла заборгованість у сумі 70 300 грн.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості наданих позивачем послуг, останній звернувся з даним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Предметом спору у даній справі є правовідносини сторін, що виникли за договором надання послуг.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту умов договору поставки, строк виконання орендарем зобов`язання по оплаті за цим договором, є таким, що настав.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі статтею 599 Цивільного України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на подані суду докази, після надходження позовної заяви до суду (через систему "Електронний суд" 18.04.2025), відповідач здійснив оплату заборгованості у розмірі 70 300,00 грн 23.04.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 346 від 23.04.2025, що в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, є підставою для закриття провадження у справі в зазначеній частині вимог.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Законодавець зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору (пункт 2 ч. 1 статті 231 ГПК України), зокрема у таких випадках:

- припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Отже, провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 70 300,00 грн. закрити.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 3% річних за загальний період з 22.04.2024 по 11.04.2025 у розмірі 2 047,21 грн та інфляційні втрати за період з травня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 10 077,64 грн.

Останній рахунок Відповідачу виставлено 17 квітня 2024 року. Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 16 також складено 17 квітня 2024 року, відтак обов`язок оплатити залишкову суму заборгованості у Відповідача виник 22 квітня 2024 року. Саме з цього дня до Відповідача підлягають застосуванню штрафні санкції.

Перевіривши здійснене позивачем нарахування, суд встановив, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат є вірними.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

З приводу твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин у вигляді запровадження військового стану та вторгнення військ рф, суд зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідно до Висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором. Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від відповідальності.

Щодо зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процентів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 2 422,40 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 70 300,00 грн. - закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудінновації" (53300, Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Центральна, буд. 11, ) на користь Фізичної особи-підприємця Огуй Олександра Васильовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 3% річних у розмірі 2 047,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 077,64 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудінновації" про зменшення розміру штрафних санкцій - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано - 27.08.2025.

Суддя В.Г. Бєлік