ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21.08.2025м. Дніпро№ 904/4586/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Євстигнеєва Н.М., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Аблекс", м. Умань Черкаської області

до Фізичної особи-підприємця Пака Дениса Ігоровича, м. Апостолове Дніпропетровської області

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 4 044,58грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 19.08.2025 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Аблекс" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пака Дениса Ігоровича заборгованості у сумі 4 044,58грн.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Аблекс" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

За подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом (ч. 1 ст. 151 ГПК України).

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п.21 частини другої ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", п.8.23 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22).

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ст. 9 Закону України "Про судовий збір").

У якості доказу на підтвердження сплати судового збору заявником надано платіжну інструкцію №273Н-М6РС-64ХР від 26.07.2025 на суму 242,24грн.

Як вбачається з інформації, яка міститься в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" та відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, позивачем сплачений судовий збір за розгляд заяв про видачу судового наказу у справі №904/4109/25, у справі №904/4395/25, що також підтверджується довідкою суду №214/25 від 19.08.2025.

Суд встановив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2025 у справі №904/4109/25 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Аблекс" у видачі судового наказу про стягнення з Пака Дениса Ігоровича заборгованості в розмірі 3802,34грн та 242,24грн судових витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 13.08.2025 у справі №904/4395/25 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Аблекс" у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пак Дениса Ігоровича 4 044,58грн - заборгованості за договором від 25.04.2025 №25/04/25-К про надання правової допомоги, що складає 3 802,34грн - заборгованості за договором від 19.05.2025 №19/05/25-П про надання правової допомоги та 242,24грн - суму сплаченого судового збору за подання заяви на отримання судового наказу.

Частиною другої статті 151 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, платіжна інструкція №273Н-М6РС-64ХР від 26.07.2025 може бути повторно використана та зарахована в якості частини судового збору, у випадку, якщо після відмови у видачі судового наказу, заявник звертається з такими ж вимогами в порядку позовного провадження.

У випадку ж звернення із цією ж заявою про видачу судового наказу повторно в наказному провадженні, заявник повинен сплатити судовий збір за новим платіжним дорученням, оскільки приписи процесуального законодавства не передбачають можливість зарахування судового збору за одним і тим же платіжним документом двічі.

Відтак, до заяви не додано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, що є порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви вимогам статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 12, 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія Аблекс" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пак Дениса Ігоровича заборгованості у розмірі 4 044,58грн.

Ухвала набирає законної сили - 21.08.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва