СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Харків Справа № 905/204/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу відповідача (вх.1220Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 06.05.2025 (суддя Кротінова О.В., повний текст складено 06.05.2025) у справі №905/204/25

за позовом заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі:

1. Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ,

2. Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м.Київ, в особі Донецького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м.Добропілля Донецької області,

до відповідача Сімейного фермерського господарства «Особливий смак», що організоване на основі діяльності Фізичної особи-підприємця Мостового Валерія Віталійовича, м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 80 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.05.2025 у справі №905/204/25, ухваленим у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, задоволено позовні вимоги заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ, та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м.Київ, в особі Донецького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м.Добропілля Донецької області, до відповідача, Сімейного фермерського господарства Особливий смак, що організоване на основі діяльності фізичної особи-підприємця Мостового Валерія Віталійовича, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 80 000,00 грн. заборгованості за договором №17ФГ-2018 від 06.09.2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству.

Стягнуто з Сімейного фермерського господарства «Особливий смак», що організоване на основі діяльності фізичної особи-підприємця Мостового Валерія Віталійовича, на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств 80 000,00 грн.

Стягнуто з Сімейного фермерського господарства Особливий смак, що організоване на основі діяльності фізичної особи-підприємця Мостового Валерія Віталійовича, на користь Донецької обласної прокуратури 2 422,40 грн судового збору.

В обґрунтування вказаного рішення господарський суд зазначив наступне:

- відповідач отримав від Українського державного фонду підтримки фермерських господарств 200000,00 грн за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі і частково повернув кошти згідно з графіком, однак ним не здійснено платежі у наступні дати: до 15.11.2022 року в сумі 40000,00 грн, до 01.08.2023 року в сумі 40000,00 грн;

- твердження відповідача (із посиланням на п.6.1 договору) про перенесення строків повернення коштів внаслідок виникнення форс-мажорних обставин є необґрунтованими, оскільки відповідні зміни щодо графіку платежів до договору не вносилися; окрім того, форс-мажорні обставини виступають підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань (тобто за фактом порушення зобов`язання), при цьому наявність форс-мажорних обставин не звільняє від виконання обов`язку в натурі; за змістом вказаного пункту договору, перенесення строків виконання зобов`язання не є перенесенням строків права вимоги, а є звільненням від відповідальності за невиконання зобов`язання у передбачені договором строки.

Представник відповідача через підсистему Електронний суд звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/204/25 від 06.05.2025 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог; вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування скарги заявник зазначає наступне:

- суд першої інстанції не врахував, що зобов`язання відповідача за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі було забезпечено заставою, а саме, між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ПП «Мовіс-Агро», директором якого є Мостовий Валерій Віталійович, укладено Договір застави з майновим поручителем по Договору №17ФГ-2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 06 вересня 2018р.; відповідно до п. 4.1 вказаного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Боржником основного зобов`язання, та/або умов цього Договору Заставодавцем, та/або порушення справи про банкрутство Заставодавця, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, Заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на Предмет застави на підставі рішення суду або позасудовому порядку згідно із законодавством України;

- заставне майно було застраховано, отже, в разі настання страхового випадку стосовно заставного майна згідно договором вигодонабувач в особі Укрдержфонду мав право звернутися про відшкодування збитків;

- позивач помилково в порушення приписів ч.5 ст. 42 ГПК України не зазначив, що дані відносини забезпечені договором про заставу, та що заставне майно застраховане, та не надав копій договорів про заставу та копій договорів страхування, вигодонабувачем якого є позивач (Укрдержфонд), з платіжними документами про страхування заставного майна на 2022 рік;

- суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що заборгованість виникла внаслідок форс-мажорних обставин і що збитки завдані державі у зв`язку з виникненням заборгованості за договором № 17ФГ-2018 від 06.09.2018р.у розмірі 80000,00 грн з вини російської федерації, отже, суд першої інстанції не взяв до уваги факт неефективності способу захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові.

До апеляційної скарги заявником додано докази, які не були надані до суду першої інстанції, а саме: копія Договору застави з майновим поручителем за Договором №17ФГ-2018, копія платіжного доручення №830 від 12.02.2021 про оплату договору страхування, копія платіжного доручення №1122 від 15.02.2022 про оплату договору страхування.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено строк по 23.06.2025 для подання: відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань (за наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги. У вказаній ухвалі суд також зазначив, що оскільки ціна позову у справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та спір не є таким, що не може бути розглянутий в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюватиметься за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Також вказаною ухвалою витребувано у суду першої інстанції матеріали цієї справи, які надійшли на запит 06.06.2025.

12.06.2025, тобто в межах установленого судом строку, заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 (представника відповідача) на рішення Господарського суду Донецької області від 06.05.2025 у справі № 905/204/25 залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

В обґрунтування відзиву вказаний учасник справи зазначає наступне:

- подання відповідачем копії Договору застави до суду апеляційної інстанції свідчить про вихід відповідача за межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки відповідач мав можливість надати вказаний доказ у встановленому ч. 3 ст. 80 ГПК України порядку разом з поданням відзиву у справі, однак таким правом не скористався, відтак винятковий випадок для подання такого доказу до суду апеляційної інстанції відсутній;

- застосований Маріупольською окружною прокуратурою спосіб захисту передбачений як законом, так і Договором, відповідає змісту правовідносин, що виникли між сторонами та є ефективним способом захисту порушеного права, призводить до поновлення майнових прав позивача шляхом реального повернення грошових коштів на користь держави;

- звернення стягнення на заставлене майно є правом заставодержателя, а не його обов`язком;

- в п. 6.1. Договору передбачено можливість звільнення не від самого зобов`язання виконання у випадку настання форс-мажорних обставин, а лише від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань, водночас предметом даного позову є матеріально-правова вимога щодо повернення поворотної фінансової допомоги, тобто виконання встановленого в п. 5.1. Договору обов`язку в натурі, а не щодо застосування правових наслідків порушення (відповідальності) взятого на себе відповідачем зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги; обов`язок відповідача повернути отримані за Договором грошові кошти не поставлений в залежність від результатів здійснення господарської діяльності.

25.06.2025 через підсистему Електронний суд від відповідача надійшло клопотання (вх.7838), згідно з яким заявник просив:

- надіслати учаснику справи - Донецькому відділенню Українського державного фонду підтримки фермерських господарств () копію апеляційної скарги з додатками;

- надати учаснику справи - Донецькому відділенню Українського державного фонду підтримки фермерських господарств () строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), а також доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи;

- постановити про це відповідну ухвалу та надіслати її іншим учасникам справи.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Радіонової О.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 27.06.2025 для розгляду справи №905/204/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Гетьман Р.А.

Розглянувши означене клопотання відповідача, судова колегія у вищевказаному складі ухвалою від 27.06.2025 залишила його без розгляду (з підстав, викладених у вказаній ухвалі).

За розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2025, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Гетьмана Р.А.. здійснено повторний автоматизований розподіл справи і визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Укрдержфонд) та Сімейним фермерським господарством Особливий смак в особі голови Сімейного фермерського господарства Мостового Валерія Віталійовича (фермерське господарство) укладено Договір №17ФГ-2018 від 06.09.2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству.

За умовами вказаного договору, Укрдержфонд надає фінансову підтримку на поворотній основі фермерському господарству Особливий смак в сумі 200000,00 грн, а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути зазначену суму фінансової підтримки у строк та на умовах, що визначені цим Договором (п. 1 договору).

Як визначено у п. 3.1.2 договору, Укрдержфонд має право: вимагати від фермерського господарства повернення фінансової підтримки на поворотній основі відповідно до графіка повернення (пункт 3.4.2 договору).

Згідно з п. 5.1 договору, відповідно до законодавства України у випадку прострочення строку виконання зобов`язання з повернення коштів фінансової підтримки Укрдержфонду фермерське господарство зобов`язане сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Укрдержфонд має право вимагати від фермерського господарства для забезпечення виконання зобов`язань за договором передачі в заставу запропонованого при подачі документів майна. Об`єкт договору застави: трактор колісний БЕЛАРУС 892, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПП Мовіс-Агро. Вартість застави 391875,00 грн (п. 3.1.3 договору).

Відповідно до пункту 3.4.2 договору, фермерське господарство зобов`язане: повернути кошти фінансової підтримки Укрдержфонду згідно з встановленим графіком:

до 15.11.2019 року в сумі 40000,00 грн,

до 15.11.2020 року в сумі 40000,00 грн,

до 15.11.2021 року в сумі 40000,00 грн,

до 15.11.2022 року в сумі 40000,00 грн,

до 01.08.2023 року в сумі 40000,00 грн.

Цей договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором (п.4.2 договору).

У розділі 6 договору «Обставини непереборної сили» встановлено наступні умови.

Сторони звільняються від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор): стихія, оголошена війна, терористичний акт, блокада, пожежа, вибух, тобто не з вини сторін, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань. У цьому випадку строк виконання зобов`язань переноситься відповідно до терміну дії зазначених обставин, про що укладається відповідна угода (п.6.1 договору).

Сторона, для якої склалися такі умови, повинна в короткий строк, але не пізніше 5 (п`яти) днів, повідомити іншу сторону про настання і припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобов`язань (п.6.2 договору).

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення даних обставин непереборної сили позбавляє сторону права посилатися на ці обставини (п.6.3 договору).

Якщо обставини непереборної сили діють більше трьох місяців, то такий факт підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України (п.6.4 договору).

Також сторони визначили, що договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором (п.7.2 договору).

За платіжним дорученням №349 від 18.09.2018 сімейному фермерському господарству «Особливий смак» Укрдержфондом перераховано 200000,00 грн з призначенням платежу: «…надання кредиту СФГ «Особливий смак» дог.№17 ФГ-2018 від 06.09.2018; Без ПДВ».

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи та не заперечується її учасниками, відповідач до 2022 року здійснював платежі відповідно до графіку. Згідно з наявними в матеріалах справи документами, ним не здійснено платежі за графіком у наступні дати: до 15.11.2022 року в сумі 40000,00 грн, до 01.08.2023 року в сумі 40000,00 грн, отже, загальна сума боргу становить 80000,00 грн.

Матеріали справи містять докази, відповідно до яких Сімейне фермерське господарство «Особливий смак» знаходиться на окупованій території з 28.02.2022.

У листі №01/04 від 28.04.2023 голова Сімейного фермерського господарства Особливий смак Мостовий В.В. у відповідь на звернення Донецького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств просив перенести строки виконання договору №17ФГ-2018 від 06.09.2018 до моменту деокупації та поновлення роботи Сімейного фермерського господарства Особливий смак.

Проте, як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем, сторонами договору №17ФГ-2018 від 06.09.2018 не було укладено угоди про перенесення строків його виконання.

В судовому порядку зміни до спірного договору також не вносилися.

Листом №53-02/25 від 05.11.2024 Донецьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернулось до керівника Донецької обласної прокуратури та повідомило, що на теперішній час перед Укрдержфондом утворилась заборгованість з повернення поворотної фінансової підтримки. З огляду на викладене, Донецьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств просило надати інформацію щодо можливості здійснення представництва в суді законних інтересів держави по господарствам-боржникам, які своєчасно не повернули кошти допомоги, зокрема, СФГ «Особливий смак», сума заборгованості якого становить 80000,00 грн.

Донецька обласна прокуратура листом №15/3-96вих-24 від 11.11.2024 звернулась до директора Донецького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та з метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді просила надати необхідні документи.

Листом №53-02/29 від 06.12.2024 Донецьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернулось до керівника Донецької обласної прокуратури та з метою вирішення питання щодо представництва інтересів держави в суді органами прокуратури, надіслало документи щодо господарств-боржників, зокрема, Сімейного фермерського господарства «Особливий смак».

Український державний фонд підтримки фермерських господарств звернувся до Маріупольської окружної прокуратури листом №53-4/694 від 20.12.2024, в якому зазначив, що Укрдержфонд не має фінансової можливості сплатити судовий збір, щоб звернутись з позовною заявою про стягнення заборгованості з фермерського господарства «Особливий смак», та просив надати допомогу в захисті державних інтересів в суді шляхом подання позову про стягнення простроченої заборгованості на користь держави з фермерського господарства «Особливий смак», яка станом на 01.12.2024 становить 80000,00 грн.

Листами №55/1-865ВИХ-25 від 07.02.2025, №55/1-866ВИХ-25 від 07.02.2025, №55/1-867ВИХ-25 від 07.02.2025 Маріупольська окружна прокуратура Донецької області повідомила Український державний фонд підтримки фермерських господарств, Донецьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Міністерство аграрної політики та продовольства України про прийняття рішення звернутися до Господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, Донецького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Сімейного фермерського господарства «Особливий смак», що організоване на основі діяльності фізичної особи-підприємця Мостового Валерія Віталійовича, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення заборгованості за договором №17ФГ-2018 від 06.09.2018, ціна позову 80000,00 грн. Докази направлення вказаних листів долучено до матеріалів справи.

27.02.2025 Маріупольська окружна прокуратура через систему «Електронний суд» подала відповідний позов у справі №905/204/25, який було підтримано Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та Міністерством аграрної політики та продовольства України.

Щодо повноважень прокурора на звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Аналіз положень ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Як правильно вказано місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні, Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка є органом, уповноваженим державою виконувати функції з реалізації державної політики щодо державної підтримки становлення і розвитку фермерських господарств (ст. 10 Закону України «Про фермерські господарства»), основним завданням останнього є надання поворотної фінансової допомоги фермерським господарствам. Після повернення фермерським господарством фінансової допомоги, кошти надходять до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 3 ст. 30 Бюджетного кодексу України).

Укрдержфонд належить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Укрдержфондом та Міністерством аграрної політики та продовольства України, які були обізнані про наявність у відповідача заборгованості за договором та мали повноваження щодо самостійного звернення до суду із відповідною позовною заявою, не вжито заходів щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави та стягнення з сімейного фермерського господарства «Особливий смак» заборгованості за договором №17ФГ-2018 від 06.09.2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству - вищевказане свідчить про нездійснення захисту інтересів держави компетентним органом та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.

Прокурор також дотримався вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» щодо повідомлення зазначених компетентних органів про звернення до суду із даним позовом відповідне підтверджується матеріалами справи.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий господарський суд правомірно розглянув позов прокурора по суті. В апеляційній скарзі відповідач не наводить заперечень щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в цій справі.

Переглядаючи оскаржуване рішення місцевого господарського суду по суті позовних вимог, Східний апеляційний господарський суд враховує наступне.

Предметом спору в даній справі є вимога про стягнення з фермерського господарства заборгованості за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі. Як правильно встановлено місцевим господарським судом, вказаний договір за своєю правовою природою підпадає під визначення договору позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач у суді першої та апеляційної інстанції не заперечував обставин щодо отримання відповідної позики у розмірі 200000,00 грн, а також наявності заборгованості в розмірі 80000,00 грн, яку не було сплачено у встановлені договором строки.

Разом з тим, на думку апелянта, суд першої інстанції неправильно визначив правовідносини (договір надання фінансової підтримки на поворотній основі, забезпеченої заставою), не взяв до уваги факт неефективності способу захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові.

В обґрунтування таких тверджень заявник скарги посилається на те, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств уклав Договір застави з майновим поручителем по Договору №17ФГ-2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 06 вересня 2018р.

Проте, як було встановлено вище, вказаний договір застави (так само, як і докази оплати страхування предмета застави) не були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки ці докази не надавалися сторонами до матеріалів справи, а були надані відповідачем вже при зверненні з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду.

Апелянт стверджує, що відповідні докази мав надати позивач, однак в порушення приписів ч.5 ст. 42 ГПК України не зробив цього.

Стосовно вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення визначають обов`язкову сукупність умов для вирішення питання про прийняття доказів апеляційним судом, а саме: (1) винятковість випадку та (2) причини неподання доказів у першій інстанції, що об`єктивно не залежать від учасника справи, а також (3) покладення тягаря доведення цих обставин на учасника справи, який ці докази подає (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, від 01.07.2021 у справі № 46/603, від 26.10.2021 у справі № 914/2578/20, від 24.06.2025 у справі № 906/781/24).

Прийняття апеляційним судом доказів без встановлення й оцінки обов`язкових за частиною третьою статті 269 ГПК України умов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності. Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.04.2024 у справі № 903/877/20.

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був повідомлений про розгляд місцевим господарським судом цієї справи та брав у ньому участь, зокрема, надавав відзив на позовну заяву.

В апеляційній скарзі апелянтом не наведено будь-яких об`єктивних обставин, на виконання вимог ч.3 ст.269 ГПК України, що перешкоджали б поданню відповідачем до господарського суду вищенаведених доказів, доказів винятковості таких обставин також не надано.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для врахування нових доказів у цьому апеляційному провадженні.

Судова колегія приймає до уваги, що в п.3 договору №17ФГ-2018 від 06.09.2018 врегульовано правовідносин, пов`язані із заставою майна на забезпечення виконання відповідачем умов договору.

Як встановлено місцевим господарським судом, згідно пп.3.1.3п. 3 договору про надання фінансової підтримки, Укрдержфонд має право вимагати від фермерського господарства для забезпечення виконання зобов`язань за договором передачі в заставу запропонованого при подачі документів майна. Об`єкт договору застави: трактор колісний БЕЛАРУС 892, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПП Мовіс-Агро. Вартість застави 391875,00 грн.

Разом з тим, зазначений договір не містить положень, що передбачали б обов`язок Укрдержфонду у разі порушення сімейним фермерським господарством «Особливий смак» термінів повернення позики вимагати повернення боргу виключно шляхом звернення стягнення на предмет застави. Натомість, як зазначає сам апелянт із посиланням на п. 4.1 договору застави, у разі невиконання або неналежного виконання Боржником основного зобов`язання, та/або умов цього Договору Заставодавцем, та/або порушення справи про банкрутство Заставодавця, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, Заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на Предмет застави на підставі рішення суду або позасудовому порядку згідно із законодавством України.

Тобто, зі змісту наведених у скарзі доводів вбачається, що пред`явлення вимоги саме про звернення стягнення на предмет застави є правом (а не обов`язком) Укрдержфонду як заставодержателя.

Отже, апелянтом не мотивовано, в чому полягає неефективність та невідповідність умовам договору та нормам чинного законодавства способу захисту порушеного права, обраного прокурором при зверненні до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів.

На думку колегії суддів, відповідний спосіб захисту, спрямований на повернення грошових коштів державі, відповідає змісту Договору №17ФГ-2018 від 06.09.2018 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству (зокрема, п.5.1 вказаного договору, яким передбачено обов`язок фермерського господарства сплатити суму заборгованості у випадку прострочення виконання зобов`язання з повернення коштів фінансової підтримки), а також чинному законодавству, що регулює спірні правовідносини.

Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що заборгованість виникла внаслідок форс-мажорних обставин і що збитки завдано державі у зв`язку з виникненням заборгованості за договором № 17ФГ-2018 від 06.09.2018р. у розмірі 80000 грн з вини російської федерації.

Однак зазначені твердження не узгоджуються зі змістом оскаржуваного рішення, в якому місцевий господарський суд надав належну правову оцінку посиланням відповідача на наявність форс-мажорних обставин.

Зокрема, відповідач посилався на те, що територія, на якій сімейним фермерським господарства «Особливий смак» здійснювалася діяльність, є тимчасово окупованою, будівлі та майно господарства захоплено незаконними формуваннями держави-агресора. Разом з тим, як зазначає сам заявник в апеляційній скарзі із посиланням на висновки Верховного Суду, лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів, не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду.

Як уже зазначалося, у розділі 6 договору № 17ФГ-2018 від 06.09.2018р. сторони встановили порядок підтвердження наявності обставин непереборної сили, зокрема передбачено, що сторона, для якої склалися такі умови, зобов`язана не пізніше 5 днів з дня їх виникнення повідомити іншу сторону про настання і припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобов`язань; якщо обставини непереборної сили діють більше трьох місяців, то такий факт підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення цих обставин позбавляє сторону права посилатися на ці обставини ( п.п.6.3. п. 6).

Разом із тим, доказів виконання вищенаведених умов договору відповідачем до матеріалів справи не надано. Зокрема, лист за вих. № 01/04, на який посилався відповідач, датовано 28.04.2023 (тобто більше ніж через рік після виникнення форс-мажорних обставин лист був надісланий позивачу), що не узгоджується з вищенаведеними вимогами п. 6.2. договору щодо строку повідомлення про виникнення форс-мажорних обставин.

Крім того, форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Аналогічні правові висновки здійснені Верховним Судом у постановах № 904/2351/24 від 22.07.2025; №910/9226/23 від 02.04.2024.

Окрім того, за змістом п.6.1 розділу 6 договору, наявність обставин непереборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а не від виконання безпосередньо самого зобов`язання з повернення позики, отриманої за договором про що також обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи зміст абзацу другого п.6.1 договору, в якому передбачено перенесення строку виконання зобов`язання за наявності доведеності існування форс мажорних обставин, то така обставина пов`язана із укладенням сторонами відповідної угоди до договору.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, сторонами не було укладено угоду про перенесення строку виконання зобов`язань відповідачем відповідно до терміну дії обставин непереборної сили (за умови доведення, що такі обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань).

Отже апелянтом не доведено належними засобами доказування наявність форс мажорних обставин та виконання ним вимог щодо укладення із позивачем угоди (в добровільному або судовому порядку) про перенесення строків виконання зобов`язання.

За таких обставин посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції вимог п.6.1. договору є безпідставними.

Заявником скарги не спростовано висновку господарського суду про те, що у розумінні ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 173, 174 Господарського кодексу України, зі спливом строку виконання зобов`язання, порушення якого має місце, у кредитора виникло право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і таке не перебуває у залежності від форс-мажорних обставин у розглядуваному випадку.

Отже, за підсумками апеляційного провадження колегія суддів дійшла висновку, що заявником скарги не наведено переконливих доводів в обґрунтування вимог про скасування рішення господарського суду та про відмову в позові.

Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, враховуючи, що доводи апеляційної скарги у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 06.05.2025 у справі №905/204/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 20.08.2025.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков