РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/173/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Чернігівської обласної прокуратури

, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000;

в інтересах держави в особі:

позивача-1: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України

, вул. Митрополита Василя Липківського, 35 м. Київ, 03035;

позивача-2: Чернігівської обласної державної адміністрації,

, вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000;

до відповідача-1: Ріпкинської селищної ради

, вул. Святомиколаївська, 85, смт. Ріпки, Чернігівський р-н, Чернігівська область, 15000;

до відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області

, вул. П`ятницька, 11-А, м. Чернігів, 14000;

про визнання недійсним наказу, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав та зобов`язання її повернути

За участю представників сторін:

від прокуратури: Трутень О.О.;

від позивача 1: Ковальова О.В.

від позивача 2: не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився

Дії суду щодо розгляду справи. Позиції учасників справи.

Чернігівською обласною прокуратурою подано позов в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Чернігівської обласної державної адміністрації до відповідачів: Ріпкинської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про:

1. Визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», у частині передачі у комунальну власність Ріпкинської територіальної громади земельної ділянки площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230, розташованої на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (на даний час Ріпкинська селищна рада Чернігівського району) Чернігівської області;

2. Усунення перешкоди власнику - державі в особі Чернігівської обласної державної адміністрації () у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230, розташованої на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (на даний час Ріпкинська селищна рада Чернігівського району) Чернігівської області, шляхом:

- скасування рішення державного реєстратора Ріпкинської селищної ради Кривенкової З.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51819641 від 30.03.2022, з одночасним припиненням речових прав Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230;

- скасування рішення державного реєстратора Ріпкинської селищної ради Кривенкової З.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62907240 від 18.01.2022, з одночасним припиненням речових прав Ріпкинської селищної ради на земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230;

- зобов`язання Ріпкинську селищну раду () повернути земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230 на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що земельна ділянка площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230, що розташована в межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Замглай», належить до земель природно-заповідного фонду, протиправно, поза волею власника держави, вибула в власність територіальної громади Ріпкинської селищної ради. Відтак, за доводами прокурора, наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ у частині передачі в комунальну власність спірної земельної ділянки, прийнятий з перевищенням повноважень, є незаконним та підлягає скасуванню в судовому порядку. В той час як відомості, внесені до Державного земельного кадастру щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству. Вважає, необхідним для відновлення попереднього становища, що існувало до порушення, є скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з одночасним припиненням щодо неї речових прав Ріпкинської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, що забезпечить ефективне поновлення порушених прав держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, як розпорядника земель природно-заповідного фонду в межах області.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.04.2025, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді та про встановлені строки для подання заяв по суті справи шляхом доставки ухвали суду від 03.03.2025 до їх електронних кабінетів в системі Електронний суд 03.03.2025 о 19:21, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

12.03.2025 відповідачем-2 подано відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив та зазначив, що прокурором до позову не додано доказів, які б підтверджували факт знаходження спірних земельних ділянок в межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі призведе до того, що вона перестане існувати як об`єкт речових прав, що випливає з приписів статті 79-1 Земельного кодексу України. Таким чином, усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні такою земельною ділянкою, а також її повернути позивачу буде неможливо в силу того, що остання перестане існувати як об`єкт прав. Щодо вимоги про скасування рішення державного реєстратора Ріпкинської селищної ради Кривенкової З.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51819641 від 30.03.2022 з одночасним припиненням речових прав Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230 відповідач-2 зазначає, що на час звернення прокурора з цим позовом до суду згідно відомостей, що містяться у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.01.2022 на спірну земельну ділянку зареєстровано право комунальної власності за Ріпкинською селищною радою, відповідно право державної власності на цю земельну ділянку за Головним управлінням припинено.

Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.

14.03.2025 прокурором подана відповідь на відзив відповідача-2, в якій прокурор зазначає, що викладені у відзиві твердження є безпідставними й такими, що не ґрунтуються на законодавстві та не спростовують законності вимог прокурора про повернення державі земельних ділянок з урахуванням такого. На підтвердження порушення вимог чинного законодавства при передачі з державної у комунальну власність спірної земельної ділянки надано докази, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам ст. ст. 76-77 ГПК України. Належних та обґрунтованих підстав для спростування вказаних прокурором обставин відповідачем не надано.

Факт створення на підставі указу Президента України від 04.11.2000 № 1207/2000 ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай на території Ріпкинської, Замглайської селищних рад та Ловинської сільської ради Ріпкинського району не оспорюється. Факт формування спірних земельних ділянок за рахунок земель ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай підтверджено інформацією Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Ріпкинської селищної ради, схематичним зображенням заказника з нанесенням спірної земельної ділянки, з якого вбачається, що остання повністю входить у межі об`єкта природно-заповідного фонду, а також картосхемою, згідно з якою межі спірної земельної ділянки перетинаються з відомостями про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Замглай.

Відсутність визначених в натурі меж об`єкту природно-заповідного фонду в натурі не позбавляє можливості Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області встановити його місцезнаходження на підставі Публічної кадастрової карти України, враховуючи відкритий доступ Управління до неї. Водночас дотримання Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області вимог законодавства запобігло би незаконному розпорядженню землями природно-заповідного фонду.

Незатвердження документації із землеустрою щодо меж земельної ділянки, на якій розташовано об`єкт природно-заповідного фонду, та невизначення її категорії як землі природно-заповідного призначення не може свідчити про втрату статусу об`єкта природно-заповідного фонду та можливість передачі у комунальну власність.

Твердження відповідача щодо неможливості виконання рішення суду у разі скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі є помилковим, оскільки у разі залишення чинною державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, землі рахуватимуться як землі сільськогосподарського призначення, що не відповідає дійсності та може призвести до здійснення подальших незаконних дій з нею та використання їх не за цільовим призначенням.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

14.03.2025 відповідачем-1 подано відзив на позов, відповідно до якого останній зазначає про те, що право комунальної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано 18.01.2022 з цільовим призначенням як землі запасу. З часу передачі земельної ділянки державної власності у комунальну власність Ріпкинської селищної ради господарська діяльність на спірній земельній ділянці не проводилась і, як наслідок, не мало негативного впливу на природнє середовище ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай.

Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву на позов.

18.03.2025 позивачем-2 подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що земельні ділянки в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення не можуть передаватися у комунальну власність, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідь на відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданої відповіді на відзив.

19.03.2025 відповідачем-1 подано заяву про проведення підготовчого засідання 02.04.2025 без участі представника Ріпкинської селищної ради. Суд заяву задовольнив.

26.03.2025 позивачем-1 подані пояснення, відповідно до яких останній зазначає таке:

- оспорюваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ у частині передачі спірної земельної ділянки є незаконним, оскільки прийнятий всупереч статтям 84, 122 (у редакції станом на момент передачі земель з державної у комунальну власність), пункту 24 Перехідних положень ЗК України та статей 7, 9, 26 Закону України Про природно-заповідний фонд України, порушує виключне право власності держави України на земельну ділянку обмеженої оборотоздатності, створює реальні ризики для збереження природно-заповідного фонду України у результаті беззастережної передачі ділянки місцевій громаді;

- порушення інтересів держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою підлягають захисту також шляхом скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням речових прав Ріпкинської селищної ради на оспорювані земельні ділянки та зобов`язання їх повернути на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, що дозволить законному володільцю реалізовувати набуття та розпорядження землями природно-заповідного фонду.

Пояснення прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданих пояснень.

З огляду на вирішення у підготовчому засіданні зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню судом, у підготовчому засіданні 02.04.2025, враховуючи думку присутніх у судовому засіданні прокурора та представників позивача-2 та відповідача-2, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до судового розгляду по суті на 07.05.2025.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території України, у тому числі в м. Чернігові підготовче засідання не відбулося, про що складено акт №55-25 від 07.05.2025.

Ухвалою суду від 07.05.2025 повідомив сторін про відкладення судового засідання на 22.05.2025.

21.05.2025 прокурором подані пояснення, відповідно до яких останній зазначає про те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області не наведено жодних доводів, які б спростовували правову позицію, наведену прокурором, та докази, долучені до матеріалів справи, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Пояснення прийняті судом до розгляду та додані до матеріалів справи.

22.05.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 05.06.2025.

05.06.2025 судом задоволено клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи та постановлено протокольну ухвалу оголошення перерви в судовому засіданні до 29.07.2025.

15.07.2025 прокурором подано клопотання про поновлення строку для подання доказів та приєднати до матеріалів справи копій документів.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 80 ГПУ України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані прокурором одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена прокурором до суду та належним чином обґрунтована.

Клопотання обґрунтоване тим, що дані документи, а саме інформація ПП «Елітзем» зі схемою місцезнаходження оспорюваної земельної ділянки, отримано вже після подання позову та інших процесуальних документів, що обумовлено тим, що органи прокуратури не мають доступу до відповідних баз даних (Публічної кадастрової карти, Національного геопорталу НІГД), та не є розпорядником вказаної інформації, а позивачами такі документи надано не було.

Розглянувши клопотання прокурора, враховуючи, що клопотання не містить обґрунтованих пояснень щодо поважності причин пропуску строку для подання зазначених доказів, суд відмовив прокурору у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання до матеріалів справи копій документів.

29.07.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 14.08.2025.

Заяви відповідача-1 про проведення судових засідань за відсутності представника Ріпкинської селищної ради задоволені судом.

14.08.2025 суд розглянув справу по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення та на підставі ст. 219 ГПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 15.08.2025.

15.08.2025 суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення на підставі статей 233, 240 ГПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Розпорядженням Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.05.1997 №154, рішенням Ловинської сільської Ради народних депутатів від 15.05.1997 № 27 та рішенням Ріпкинської селищної ради народних депутатів від 15.05.1997 №54 погоджено клопотання Ріпкинської районної держінспекції екологічної безпеки про резервування території урочища «Сіверин» загальною площею 1504 га для подальшого її заповідання в категорії гідрологічного заказника загальнодержавного значення із земель держзапасу Ріпкинської селищної (1338 га) і Ловинської сільської (166 га) Рад народних депутатів.

Державне управління охорони навколишнього середовища по Чернігівській області направило до Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України висновок з питання резервування територій з метою подальшого створення на них заказників загального державного значення згідно переліку, що додається.

До переліку територій та об`єктів Чернігівської області, які пропонуються для резервування, входять зокрема: гідрологічний заказник «Сіверин» площею 1504 га, с. Ловинь смт Замглай Ріпкинський район.

Листом № 5-04/906 від 08.07.1997 Чернігівська обласна державна адміністрація повідомила Міністерство охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України про те, що з метою розширення мережі природного заповідного фонду області, та беручи до уваги позитивні висновки зацікавлених організацій, обласна державна адміністрація погоджує резервування в Чернігівській області чотирьох цінних природних територій з метою подальшого створення на них заказників загальнодержавного значення згідно з переліком.

Листом № 48 від 14.08.1998 Ріпкинська районна державна інспекція екологічної безпеки Чернігівської області повідомила начальника Держуправління екологічної безпеки в Чернігівській області про доцільність заповідання урочища Сіверин в категорію ландшафтного заказника загальнодержавного значення і просила Держуправління екологічної безпеки в Чернігівській області готувати необхідні документи для заповідання відповідної території згідно зі статтями 51-53 Закону України Про природо заповідний фонд України і подати їх в Мінекобезпеки України для підготовки проекту Указу Президента України з цього питання.

З метою збереження цінного в економічному, науково-пізнавальному та господарському відношеннях природного масиву, що має важливе значення для регулювання водного режиму природних територій рішенням від 24.06.1998 Ловинської сільської ради Ріпкинського району Про створення ландшафтного заказника загальнодержавного значення Сіверин, рішенням № 35 від 20.08.1998 виконавчого комітету Замглайської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області Про створення ландшафтного заказника загальнодержавного значення Сіверин, рішенням від 27.08.1998 Ріпкинської селищної ради Про створення ландшафтного заказника загальнодержавного значення Сіверин вирішено погодити клопотання Ріпкинської районної державної інспекції екологічної безпеки про заповідання болотного масиву урочища Сіверин загальною площею 4428 га в категорії ландшафтного заказника загальнодержавного значення, у тому числі: із земель держзапасу Ловинської сільської ради - 1014 га, із земель держзапасу Замглайської селищної ради 2275 га, із земель держзапасу Ріпкинської селищної ради 1139 га відповідно.

У матеріалах справи наявне наукове обґрунтування наукових співробітників Інституту ботаніки ім. М.Г.Холодного НАН України створення ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай, відповідно до якого зазначено, що для ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай (Чернігівська область) попередньо була запропонована назва Сіверин, але, у зв`язку з тим, що його територія займає частину відомого на Чернігівщині болотного масиву Замглай і репрезентує основні риси цього своєрідного природного комплексу, висловлена доцільність назву заказника змінити на Замглай.

Загальна площа 4428 га.

До території заказника входить частина Замглайської болотної системи, однієї з найбільших на території Чернігівського Полісся.

Територія проектованого ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай знаходиться в Чернігівській області Ріпкинського району на північ від селища Замглай і тягнеться на північний схід, включаючи кар`єри Замглайського торфо-брикетного заводу та на північний захід, включаючи ділянки, розміщені по обидва боки залізниці (Чернігів-Гомель).

На території проектованого заказника є 3 землекористувачі Замглайська селищна рада 2275 га, Ловинська сільська рада 1014 га та Ріпкинська сільська рада 1139 га.

Відповідно до Висновку Ріпкинського районного відділу земельних ресурсів № 95/1-3 від 12.07.1999 щодо створення ландшафтного заказника Замглай, останній не заперечує проти створення ландшафтного заказника Замглай загальною площею 4428 га за рахунок земель запасу сільських та селищних рад. Експлікація земель в розрізі землекористувачів та угідь додається. Основне цільове призначення даних земель, надання громадянам для сінокосіння та випасу худоби.

З метою збереження та відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу, Указом Президента України Про території та об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення від 04.11.2000 № 1207/2000 природну територію площею 4428 га оголошено ландшафтним заказником загальнодержавного значення Замглай.

Держуправлінням екології та природних ресурсів в Чернігівській області складені та підписані охоронні зобов`язання № 16/44-578 від 05.12.2000, якими передано під охорону Ловинській сільській раді, Замглайській селищній раді, Ріпкинській селищній раді ландшафтний заказник загальнодержавного значення Замглай для збереження в природному стані одного з найбільших верхових боліт Полісся, що є акумулятором поверхневих і ґрунтових вод, регулятором гідрологічного режиму прилеглих територій, місцем витоку р. Замглай, місцем існування рідкісних видів тварин рослин, занесених до Червоної книги України.

Згідно з положеннями даного охоронного зобов`язання визначено, що на заповідній території забороняється проведення будь якої господарської діяльності, яка може спричинити шкоду заповідному об`єкту; меліоративні та будь які інші роботи, що можуть призвести до зміни гідрологічного режиму території заказника; заготівля лікарських рослин та технічної сировини; збір рідкісних та занесених до Червоної книги рослин; зберігання та застосування на території заказника всіх видів пестицидів, отрутохімікатів.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 27 від 05.02.2001, затверджено Положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення Замглай.

Відповідно до п. 3.1. Положення на території Заказника забороняється діяльність, що суперечить його цілям та завданням, а саме: проведення господарської діяльності, яка може спричинити шкоду Заказнику; знищення та суттєві зміни видового складу рослинного покриву, у тому числі: розорювання, заліснення та залуження ділянок; влаштування пасовищ для худоби; надання земельних ділянок під забудову, тощо.

У подальшому Київською обласною філією ДП Центр державного земельного кадастру на виконання наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 № 59, на підставі договору від 21.02.2019 № 12-Г та додаткової угоди від 13.05.2019 № 1 до договору, укладених між Держгеокадастром та ДП Центр державного земельного кадастру, розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Замглайської сільської ради та Ріпкинської селищної ради, у тому числі на земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер :02:001:0230.

У Державному земельному кадастрі вказана земельна ділянка зареєстрована 28.11.2019 відділом Держгеокадастру у Ріпкинському районі як землі сільськогосподарського призначення, землі запасу (витяг № НВ-019 від 28.11.2019).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ передано Ріпкинській селищній раді Ріпкинського району Чернігівської області у комунальну власність Ріпкинської територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 10372,2231 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Ріпкинської територіальної громади Ріпкинського району Чернігівської області, згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідно до п. 288 додатку до акту приймання-передачі земельної ділянки від 09.12.2020 Ріпкинській селищній раді Ріпкинського району Чернігівської області у комунальну власність передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0230 площею 5,9598 га з цільовим призначенням 16.00 Землі запасу.

Ріпкинською селищною радою на засіданні 8 сесії 8 скликання Ріпкинської селищної ради від 21.12.2021 вирішено прийняти та зареєструвати право комунальної власності на земельні ділянки згідно з додатком. У п. 332 додатку до рішення від 21.12.2021 вказано земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0230 площею 5,9598 га.

13.01.2022 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на вказану земельну ділянку за Ріпкинською селищною радою. За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0230 площею 5,9598 га наразі перебувають у комунальній власності Ріпкинської селищної ради.

Водночас, опрацюванням Публічної кадастрової карти та планово-картографічних матеріалів створення ландшафтного заказника, їх співставленням, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0230 перебуває в межах території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай та у встановленому законом порядку (статті 117, 122, 149-151 Земельного кодексу України) уповноваженим органом в особі Кабінету Міністрів України у власність Ріпкинської об`єднаної територіальної громади не передавалася.

Перебування даної земельної ділянки в межах території ландшафтного заказника підтверджується Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області (лист від 16.01.2025 № 02/167 з доданою картосхемою) та Ріпкинською селищною радою (лист від 15.01.2025 № 116/03-11).

За повідомленням Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України більша частина території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай розташована в межах території Смарагдової мережі UA0000055 Zamhlai. При плануванні або здійсненні діяльності має бути врахована необхідність забезпечення збереження у довгостроковій перспективі природних оселищ та видів природної фауни і флори, що підлягають особливій охороні в Європі та вказані у стандартних формах даних територій мережі.

З метою встановлення підстав передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області земель природно-заповідного фонду, на яких розташовано ландшафтний заказник «Замглай», у комунальну власність, обласною прокуратурою неодноразово направлялися запита до Управління, зокрема щодо оспорюваної земельної ділянки.

Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області проінформовано про відсутність встановлених у натурі меж ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Замглай», внаслідок чого оспорювана земельна ділянка передана із державної у комунальну власність.

Водночас, зазначає прокурор, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області володіло інформацією про розташування та місцезнаходження ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Замглай». Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації на виконання листа Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 25.10.2019 надано матеріали по всіх об`єктах природно-заповідного фонду, які були передані для опрацювання до Держгеокадастру.

Прокурор наголошує на тому, що вказаними доказами у повній мірі підтверджується факт формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:001:0230 за рахунок земель природно-заповідного фонду, на яких знаходиться заказник загальнодержавного значення Замглай, що не відповідає вимогам ст.ст. 84, 122 (у редакції на момент передачі земель з державної у комунальну власність), п. 24 Перехідних положень ЗК України та статей 7, 9, 26 Закону України Про природно заповідний фонд України.

За доводами прокурора спірна земельна ділянка, яка розташована в межах заказника загальнодержавного значення Замглай і належить до земель природно-заповідного фонду, протиправно, поза волею власника держави, вибула у власність територіальної громади Ріпкинської селищної ради.

Відтак, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ у частині передачі в комунальну власність спірної земельної ділянки, прийнятий з перевищенням повноважень, є незаконним та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Крім того, відомості, внесенні до Державного земельного кадастру щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству.

Отже, для відновлення попереднього становища, що існувало до порушення, необхідно скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з одночасним припиненням щодо неї речових прав Ріпкинської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а також повернення спірної земельної ділянки власнику, що забезпечить ефективне поновлення порушених прав держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, як розпорядника земель природно-заповідного фонду в межах області.

Представництво прокурором інтересів держави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, частиною 3 ст. 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, наведеним у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Необхідність захисту інтересів держави у даній справі прокурор обґрунтував наступним.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про природно заповідний фонд України до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища (ст. 7 Закону України Про природно заповідний фонд України).

У зв`язку з цим, законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

У статтях 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Позитивні зобов`язання держави у сфері охорони навколишнього природного середовища закріплені у ст. 50 Конституції України, статтях 10, 11 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, Законі України Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року та інших нормативно-правових актах.

Вказане знайшло своє відображення у статті 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, відповідно до якої території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні.

З цією метою на території держави Україна діє Закон України Про Червону книгу України.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, завданням законодавства про Червону книгу України є регулювання суспільних відносин у сфері охорони, використання та відтворення рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, з метою попередження зникнення таких видів із природи, забезпечення збереження їх генофонду.

Згідно зі ст. 11 Закону, охорона об`єктів Червоної книги України забезпечується шляхом пріоритетного створення заповідників, інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також екологічної мережі на територіях, де перебувають (зростають) об`єкти Червоної книги України, та на шляхах міграції рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного світу.

Створення ботанічного заказника загальнодержавного значення Оболонський мало на меті, у тому числі, охорону об`єктів Червоної книги України, які перебувають під загрозою зникнення.

Суспільна важливість питання захисту інтересів держави зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони і збереження територій природно - заповідного фонду регіону як національного багатства.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Отже, державні органи та інші суб`єкти владних повноважень зобов`язані вживати (реалізовувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав, в межах визначених законодавством повноважень.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів.

Згідно п. 1 Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2020 № 614, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (Міндовкілля) є центральним органом виконавчої влади та головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки.

Основними завданнями Міндовкілля є зокрема, забезпечення формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки; державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про раціональне використання, відтворення і охорону природних ресурсів, охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, збереження, відтворення та невиснажливе використання біологічного і ландшафтного різноманіття, формування, збереження та використання екологічної мережі; реалізація державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки (п. 3 Положення).

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України є уповноваженим центральним органом виконавчої влади у даних правовідносинах, Чернігівською обласною прокуратурою скеровано запит № 12-24ВИХ-25 від 07.01.2025 до Міністерства з метою встановлення вжитих даним органом заходів задля повернення в державну власність оспорюваних земельних ділянок.

Згідно з відповіддю Міндовкілля № 11/11-05/78/25 від 08.01.2025, ним відповідні заходи з метою повернення у державну власність земель природно заповідного фонду не вживалися.

Відтак, прокурором належним чином обґрунтовано представництво Міністерства у суді.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відтак, саме Чернігівська обласна державна адміністрація є розпорядником земель природно заповідного фонду.

Чернігівською обласною прокуратурою листами від 07.01.2025 повідомлено Чернігівську обласну державну адміністрацію про виявлені порушення законодавства при розпорядженні земельними ділянками природно-заповідного фонду.

Чернігівською обласною державною адміністрацією надано відповідь, зі змісту якої вбачається, що уповноваженим органом належні заходи цивільно-правового характеру, направлені на усунення порушень при розпорядженні землями ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай, не вживалися та вживатися не плануються.

Суд вважає, що такі дії позивачів свідчать про їх бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Таким чином, компетентні органи були достеменно обізнані з фактом порушення законодавства в сфері спірних правовідносин, та в позивачів було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте останні самостійно не захистили інтереси держави в суді.

Чернігівською окружною прокуратурою на виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру, повідомлено позивачів про звернення з цим позовом до суду.

Нормативно-правове обґрунтування та оцінка аргументів. Висновки суду.

За пунктами 1, 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2023 № 164, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику в сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, в сфері Державного земельного кадастру.

Серед основних завдань Держгеокадастру - реалізація державної політики в сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, в сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області є територіальним органом Держгеокадастру, який відповідно до установчих документів реалізує повноваження Держгеокадастру на території Чернігівської області, зокрема до компетенції останнього належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, в межах визначених Земельним кодексом України, на території області (положення про ГУ Держгеокадастр у Чернігівській області, затверджене наказом від 23.12.2021 № 603, у редакції наказу від 08.03.2023 № 85).

За частиною 4 статті 122 ЗК України ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих у межах Чернігівської області.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, ЗК України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 1 статті 79 ЗК України земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За приписами статті 79-1 цього Кодексу формування земельної ділянки і набуття нею статусу об`єкта цивільних прав пов`язується законодавством з визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

За частиною 4 статті 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Виходячи зі змісту частини 1, 2 статті 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України та статті 43 ЗК України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

Землі природно-заповідного фонду набувають такого статусу внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про оголошення/створення території та (або) об`єкту природно-заповідного фонду.

За частинами 2, 4 статті 4 Закону України Про природно-заповідний фонд України регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

У разі зміни форм власності на землю, на якій знаходяться заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, землевласники зобов`язані забезпечувати режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов`язання.

За статтею 25 цього Закону заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

З метою збереження та відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу, Указом Президента України Про території та об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення від 04.11.2000 № 1207/2000 природну територію площею 4428 га оголошено ландшафтним заказником загальнодержавного значення Замглай.

Саме з моменту створення зазначеного об`єкту природно-заповідного фонду він набув особливого, виключного статусу та імперативно віднесений до земель природоохоронного призначення.

Держуправлінням екології та природних ресурсів в Чернігівській області складені та підписані охоронні зобов`язання № 16/44-578 від 05.12.2000, якими передано під охорону Ловинській сільській раді, Замглайській селищній раді, Ріпкинській селищній раді ландшафтний заказник загальнодержавного значення Замглай для збереження в природному стані одного з найбільших верхових боліт Полісся, що є акумулятором поверхневих і ґрунтових вод, регулятором гідрологічного режиму прилеглих територій, місцем витоку р. Замглай, місцем існування рідкісних видів тварин рослин, занесених до Червоної книги України.

Згідно з положеннями даного охоронного зобов`язання визначено, що на заповідній території забороняється проведення будь якої господарської діяльності, яка може спричинити шкоду заповідному об`єкту; меліоративні та будь які інші роботи, що можуть призвести до зміни гідрологічного режиму території заказника; заготівля лікарських рослин та технічної сировини; збір рідкісних та занесених до Червоної книги рослин; зберігання та застосування на території заказника всіх видів пестицидів, отрутохімікатів.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати в запасі.

Суб`єктом права на землі державної власності, за статтею 80 ЗК України, є держава яка реалізує це право на землі державної власності через відповідні органи державної влади.

Виходячи зі змісту частини 1, 2 статті 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України та статті 43 ЗК України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

За частиною 4 статті 7 Закону України Про природно-заповідний фонд України межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі заказника загальнодержавного значення Замглай після його створення перебувають в державній власності, про що свідчать матеріали його формування та створення.

Відповідно до частини 8 статті 122 ЗК України (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин, на момент передачі спірної земельної ділянки в комунальну власність) Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, за частиною 9 якої Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки природоохоронного призначення.

Таким чином, на момент передачі спірної земельної ділянки у власність територіальної громади Ріпкинської селищної ради, повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, що перебувають в державній власності, здійснювались виключно Кабінетом Міністрів України.

Станом на 09.12.2020 зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного фонду, а також їх вилучення здійснювалася відповідно до статей 19, 20, 21, 150 ЗК України.

Так, згідно з частинами 1, 2, 7 ст. 20 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 150 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Верховним Судом у постановах від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16, від 22.06.2022 у справі № 752/3093/19, від 06.07.2022 у справі № 575/462/21 неодноразово висловлювались правові позиції про виключність статусу об`єктів та територій природно-заповідного фонду та незаконність зміни цільового їх призначення органами державної влади та місцевого самоврядування.

У матеріалах справи наявна технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Замглайської сільської ради та Ріпкинської селищної ради, у тому числі на земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер :02:001:0230.

Факт розміщення земельної ділянки з кадастровим номерам :02:001:0230 в межах заказника загальнодержавного значення Замглай підтверджуються Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області (лист від 16.01.2025 № 02/167 з доданою картосхемою) та Ріпкинською селищною радою (лист від 15.01.2025 № 116/03-11), схематичним зображенням заказника з нанесенням спірної земельної ділянки, з якого вбачається, що остання повністю входить у межі об`єкта природно-заповідного фонду.

Крім того, за повідомленням Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України більша частина території ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай розташована в межах території Смарагдової мережі UA0000055 Zamhlai, при плануванні або здійсненні діяльності на якій має бути врахована необхідність забезпечення збереження у довгостроковій перспективі природних оселищ та видів природної фауни і флори, що підлягають особливій охороні в Європі та вказані у стандартних формах даних територій мережі.

Отже, спірна земельна ділянка на момент її відведення перебувала у державній власності і відносилась до земель природно-заповідного фонду.

Рішення про зміну цільового призначення спірних земельних ділянок матеріали справи не містять.

Відтак, у Відповідача-2 відповідно до вищенаведених норм та обставин не було підстав для передачі спірної земельної ділянки в межах заказника загальнодержавного значення Замглай як земель сільськогосподарського призначення в комунальну власність Ріпкинській селищній раді.

Цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено за вказаних вище обставин, тим самим створено перешкоди державі у користуванні та забезпеченні збереження унікальної екосистеми.

Відповідно до пункту а ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Статтями 16 та 21 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Обраний спосіб захисту має забезпечити ефективне поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів, або попередити їх порушення на майбутнє.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналогічні положення містяться у нормах статей 152, 155 Земельного кодексу України.

Таким чином, наказ Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", у частині передачі у комунальну власність Ріпкинської територіальної громади земельної ділянки площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230, розташованої на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (на даний час Ріпкинська селищна рада) Чернігівської області прийнято з перевищенням наданих повноважень з порушенням норм статей 19, 20, 43 - 45, 122, 150 ЗК України, а також статей 6, 7, 9, 26, 53, 54 Закону України Про природно-заповідний фонд України.

Отже, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 09.12.2020 № 35-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", у частині передачі у комунальну власність Ріпкинської територіальної громади земельної ділянки площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230, розташованої на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (на даний час Ріпкинська селищна рада) Чернігівської області підлягають задоволенню.

При цьому судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21 за позовом керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Плисківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Івангородське", в якому Суд зазначив, що з огляду на особливості правового регулювання земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та неможливість їх передання у комунальну чи приватну власність, вимога про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.12.2018 № 25-10008/14-18-сг "Про передачу у власність Плисківської сільської ради земельної ділянки площею 34,8071 га, кадастровий номер :02:000:2138" відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного прокурором способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника. Водночас, Велика Палата акцентувала увагу на тому, що обраний Прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в комунальну власність безпосередньо передбачений у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України та, за встановлених судами конкретних обставин справи, є достатнім і ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору. З урахуванням обставин, з якими Прокурор пов`язував порушення прав та інтересів держави (наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку), скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування права комунальної власності і внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, саме лише приведе до усунення порушення прав держави на особливо цінні об`єкти археологічної спадщини.

Щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою шляхом скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень з одночасним припиненням права комунальної власності територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради та Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області на вказані земельні ділянки та зобов`язання Ріпкинської селищної ради повернути її на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 ГПК України).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

- 24.03.2020 за Головним Управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0230, площею 5,9598 га (номер відомостей про речове право 36120826); речове право припинено 13.01.2022;

- 13.01.2022 за Ріпкинською селищною радою зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0230, площею 5,9598 га (номер відомостей про речове право 46213867).

Отже, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права комунальної власності на об`єкт з обмеженою оборотоздатністю територіальною громадою, яка протиправно його набула в комунальну власність, є перешкодою для реалізації державою речових прав на зазначений об`єкт.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення порушень будь-яких його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що визначені частиною 2 статті 16 ЦК України та частиною 2 статті 20 ГК України, є відновлення становища, що існувало до порушення.

Обраний спосіб захисту має забезпечити ефективне поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів, або попередити їх порушення на майбутнє.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2024 у справі 921/16/23 вказав, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Закону України "Про природно-заповідний фонд України" потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку (такий підхід не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 51-52)).

За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав проводиться шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно частини 3 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи в випадку, передбаченому пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені в зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені в зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відтак, в розумінні положень наведеної норми судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав є належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи.

Відповідно до частини 13 статті 79-1 ЗК України та частини 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Як встановлено судом, згідно з даними Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності.

Відомості про цільове призначення спірної земельної ділянки не впливають на правовий режим ділянки як такої, що належить до земель природно-заповідного фонду України, оскільки за законом такий правовий режим пов`язаний із фактом перебування на ділянках ландшафтного заказника загальнодержавного значення Замглай.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16, зазначивши, що земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення за фактом знаходження на ній споруди (будівлі), яка є пам`яткою архітектури. Неприйняття міською радою рішення про зміну цільового призначення цієї земельної ділянки та приведення його у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки, за законом, такий правовий режим пов`язаний з фактом знаходження на ній споруди (будівлі), яка є пам`яткою архітектури, а не рішенням органу місцевого самоврядування.

Статтею 3 Закону України Про державний земельний кадастр закріплені основні принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

За наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо прав на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0230, площею 5,9598 га, як земель сільськогосподарського призначення в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей.

Відтак, єдиним можливим та ефективним засобом захисту прав позивача є саме скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі № 924/504/20 від 31.01.2023).

Водночас суд вважає за доцільне зазначити, що в чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права, виходячи з обставин, установлених у ході вирішення наявного спору.

Натомість, наявність державної реєстрації такої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує права держави, оскільки унеможливлює розпорядження вказаною земельною ділянкою, з огляду на що, державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером з кадастровим номером :02:001:0230 підлягає скасуванню в судовому порядку.

Враховуючи викладене, для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки, необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом відновлення становища, що існувало до його порушення, а саме шляхом скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та одночасним припиненням речового права територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівської області та Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що забезпечить ефективний спосіб захисту порушених прав держави, оскільки усуне стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення спірної ділянки.

Спірна земельна ділянка, що неправомірно вибула з державної власності в комунальну власність Ріпкинської селищної ради, підлягає поверненню державі в особі Чернігівської обласної державної адміністрації.

Скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірної земельної ділянки з припиненням речових прав на неї та припинення існування такого об`єкту цивільних прав створить передумови для позивача для формування як нового об`єкту цивільних прав земельної ділянки в межах території природно-заповідного фонду.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Доказами у справі, відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, реалізувати право на витребування доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення з мотивів, викладених у цьому рішенні.

Щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення вимог прокурора у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідачів по 6056,00 грн з кожного.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № 35-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», у частині передачі у комунальну власність Ріпкинської територіальної громади земельної ділянки площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230, розташованої на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району (на даний час Ріпкинська селищна рада Чернігівського району). Чернігівської області.

2. Скасувати рішення державного реєстратора Ріпкинської селищної ради Кривенкової З.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51819641 від 30.03.2022, з одночасним припиненням речових прав Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230.

3. Скасувати рішення державного реєстратора Ріпкинської селищної ради Кривенкової З.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62907240 від 18.01.2022, з одночасним припиненням речових прав Ріпкинської селищної ради на земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230.

4. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230.

5. Зобов`язати Ріпкинську селищну раду () повернути земельну ділянку площею 5,9598 га з кадастровим номером :02:001:0230 на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації () .

6. Стягнути з Ріпкинської селищної ради (, вул. Святомиколаївська, 85, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська обл., 15000) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; реквізити: отримувач Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UA0006008) судовий збір в сумі 6056,00 грн.

7. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 11А, м. Чернігів, 14000) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного,9, м. Чернігів, 14000; реквізити: отримувач Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UA0006008) судовий збір в сумі 6056,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2025.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор