ПОСТАНОВА

(ДОДАТКОВА)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 914/2182/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства «ЄВРОІМЕКС-ІНВЕСТ» (далі - Підприємство, третя особа)

про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мішем» (далі - Товариство, позивач)

до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК, відповідач, скаржник)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Підприємство,

про визнання частково недійсним та скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство звернулося до суду з позовною заявою до Відділення АМК про визнання частково недійсним і скасування рішення відповідача у частині, що стосується позивача.

1.1. Господарський суд Львівської області ухвалою від 14.10.2024 у цій справі залучив Підприємство до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

2. Господарський суд Львівської області рішенням від 16.12.2024 у цій справі у задоволенні позовних вимог відмовив.

3. Західний апеляційний господарський суд постановою від 17.03.2025 у цій справі, зокрема, апеляційні скарги Товариства та Підприємства задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував, позовні вимоги Товариства задовольнив.

4. Західний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 24.04.2025 у цій справі заяву третьої особи про ухвалення додаткового судового рішення задовольнив частково, стягнув з Відділення АМК на користь Підприємства 12 450,00 грн судових витрат за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, у задоволенні решти вимог заяви відмовив.

4.1. Відділення АМК не погоджуючись з постановою та додатковою постановою суду апеляційної інстанції у цій справі, звернулося з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.

5. Верховний Суд постановою від 12.08.2025 касаційну скаргу Відділення АМК залишив без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. Також, у розділі 10 постанови від 12.08.2025 Суд вказав таке:

« 10.1. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки, Верховний Суд касаційну скаргу відповідача залишає без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

10.2. Щодо означеної Підприємством у відзиві на касаційну скаргу вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд касаційної інстанції зазначає, що вказане клопотання буде розглянуто у строки і спосіб, передбачені ГПК України. У разі неподання відповідних доказів і невиконання приписів статті 80 ГПК України протягом встановленого ГПК України строку, наступатимуть наслідки, передбачені абзацом третім частини восьмої статті 129 ГПК України».

7. Підприємство звернулося до Верховного Суду із заявою про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу (документ сформований в системі «Електронний суд» 13.08.2025 та зареєстровано у Суді 14.08.2025), в якій просить:

« 1. Приєднати до матеріалів справи № 914/2182/24 докази понесення Приватним

підприємством «Євроімекс-Інвест» витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.

2. Прийняти додаткову постанову у справі № 914/2182/24 та стягнути на користь Приватного підприємства «Євроімекс-Інвест» (вул. Гранітна, буд. 48, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88006, код в ЄДРПОУ - 38533329) із Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Коперника, буд. 4, м. Львів, Львівська обл., 79005, код в ЄДРПОУ - 20812013) 10 476 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.

3. Дану заяву про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/2182/24 розглянути без участі третьої особи та її уповноваженого представника».

8. До матеріалів заяви Підприємством додано такі документи, як вказано в цій заяві:

« 1. 16.1. Детальний опис наданих адвокатом послуг.pdf.

2. 16.2. Копії рахунків та актів виконаних робіт від 15.07.2025 та 12.08.2025 (оригінали у третьої особи)..pdf.

3. 16.3. Копії документів про оплату правничої допомоги (оригінали у третьої особи)..pdf.

4. 16.4. Копія наказу про переведення на посаду адвоката (оригінал в адвокатського обєднання).pdf.

5. Квитанція про надсилання стороні ЗАХІДНЕ МІЖОБЛАСНЕ ТЕРИТОРІАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ АНТИМОНОПОЛЬНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ 20812013.pdf.

6. Квитанція про надсилання стороні ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІШЕМ" 40121960.pdf».

9. Верховний Суд ухвалою від 18.08.2025 заяву Підприємства про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/2182/24 прийняв до розгляду, повідомив учасників справи, що розгляд заяви Підприємства відбудеться в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та вказав, що сторони мають право подати письмові пояснення, заперечення щодо поданої заяви до 21.08.2024, а відсутність пояснень, заперечень щодо заяви не перешкоджає її розгляду.

10. Від відповідача надійшли до Суду заперечення на заяву про прийняття додаткової постанови у справі №914/2182/24 (документ сформовано в системі «Електронний суд» 20.08.2025 та зареєстровано у Суді 21.08.2025), в яких Відділення АМК просило відмовити у задоволенні заяви повністю та вказало, зокрема, таке:

«Судові витрати є неспівмірними з складністю справи № 914/2182/24, оскільки:

11. правова позиція ПП «Євроімекс-Інвест» з моменту подачі позову до суду стала;

12. правова позиція не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанціях;

13. нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося;

2. адвокатське об`єднання «Греца і Партнери» надавало правову допомогу ПП «Євроімекс-Інвест» у суді першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, обізнане у справі № 914/2182/24 з усіма деталями, що з неї випливають;

31. обсяг вказаних годин щодо підготовки відзиву є взагалі безпідставним - відзив на касаційну скаргу є дублюванням позиції, що викладалась в першій та другій

інстанціях;

32. послуга, яка наведена у пункті 4 («подання до суду засобами … заяви про участь у судових засіданнях») є складовою послуги, яка вказана у пункті 1 («підготовка заяви про участь …»);

33. послуга, яка наведена у пункті 3 («подання до суду засобами … відзиву на касаційну скаргу») є складовою послуги, яка вказана у пункті 2 («підготовка заяви про участь …»);

34. послуга, яка наведена у пункті 6 детального опису - представництво з метою участі в судовому засіданні 12.08.2025 - виникла внаслідок неприбуття представника позивача - ТОВ «Мішем», тому, не може покладатися на Відділення;

35. послуга, яка наведена у пункті 7 детального опису - не стосується представництва інтересів ПП «Євроімекс-Інвест», є лише технічною стороною оформлення адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» документів.

Отже, розмір гонорару є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності та реальності.

Заявлені судові витрати становлять надмірний тягар для Відділення, що суперечить принципу розподілу таких витрат».

11. Розглянувши заяву Підприємства та дослідивши матеріали цієї справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла таких висновків.

12. Як убачається з матеріалів справи, у поданому відзиві на касаційну скаргу третя особа просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді касаційної інстанції, зазначивши у мотивувальній частині відзиву, що:

- внаслідок перегляду справи у касаційному порядку понесе витрати на правову допомогу, орієнтовний розмір яких становить 15 000,00 грн;

- докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані у строк, визначений Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).

13. Підприємство у строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанови від 12.08.2025) подало Суду заяву про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу (документ сформований в системі «Електронний суд» 13.08.2025 та зареєстровано у Суді 14.08.2025), до якої додані документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу [дивись пункт 8 цієї постанови (додаткової)].

14. Верховний Суд виходить з того, що в силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

15. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

16. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

17. Верховний Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

18. Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі №917/304/21).

19. У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

20. Підприємство у поданому до Верховного Суду відзиві визначив орієнтовну суму судових витрат у розмірі 15 000,00 грн та просив її покласти на відповідача.

20.1. Крім того, у відзиві на касаційну скаргу третя особа зазначила, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані у строк, визначений ГПК України.

21. Протягом п`яти днів після ухвалення постанови від 12.08.2025 у цій справі Підприємством подано суду заяву, яка сформована в системі «Електронний суд» 13.08.2025 й зареєстрована у Суді 14.08.2025, та до якої додано докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу [пункт 8 цієї постанови (додаткової)].

22. Верховний Суд дійшов висновку, що Підприємством заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та строк, які визначені чинним законодавством, зокрема, частиною восьмою статті 129 ГПК України, та заявником дотримано вимоги, передбачені статтями 124, 126, 129 ГПК України.

23. До заяву про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу Підприємством додано квитанції про доставку документів до зареєстрованих електронних кабінетів користувачів ЄСІТС, а саме Відділення АМК (№4226405, дата доставки - 13.08.2025, час - 17:15) і Товариства (№4226406, дата доставки - 13.08.2025, час - 17:15).

24. Таким чином, Підприємством дотримано вимоги частини дев`ятої статті 80 ГПК України.

25. За таких обставин, правові підстави для залишення без розгляду заяви Підприємства про ухвалення додаткової постанови або відмови в задоволенні такої заяви у зв`язку з недотриманням останнім вимог, передбачених статтями 80, 124, 126, частиною восьмою статті 129 ГПК України, відсутні.

26. Як зазначено вище, Підприємство просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені третьою особою у зв`язку з розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції у розмірі 10 476,00 грн.

27. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

28. Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

29. Розглядаючи заяву Підприємства, Суд враховує, що предметом розгляду у цій справі було визнання частково недійсним і скасування рішення відповідача у частині, що стосується позивача, а заявник у цій справі брав участь як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

30. У матеріалах справи міститься, зокрема, відзив Підприємства на касаційну скаргу Відділення АМК, підписаний представником третьої особи (адвокатом Митровкою Я.В), у якому останній заперечував проти доводів скаржника та просив Суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

31. У судових засіданнях, які відбулися 24.06.2025 (тривалість з 14:16:47 до 14:24:01)та 12.08.2025 (тривалість з 12:24:56 до 13:16:12) у місті Києві, інтереси Підприємства у суді касаційної інстанції представляли адвокати Митровка Я.В. і Порада С.В. на підставі відповідних ордерів на надання правничої допомоги, які містяться в матеріалах цієї справи.

32. Разом з тим, представники Підприємства брали участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

33. Матеріали цієї справи містять копії таких документів:

- договору про надання правової допомоги від 06.06.2019 (далі - Договір), укладеного Адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» (далі - АО) та Підприємством;

- додаткової угоди від 15.05.2023 №1 до Договору;

- ордеру на надання правничої допомоги від 20.09.2024 №1143220 серія АО, виданого Підприємством адвокату Митровці Я.В. (учасник-партнер АО відповідно до статуту, який містить у матеріалах цієї справи), зокрема, у Верховному Суді;

- рахунку від 15.07.2025 №005431 на загальну суму 7 740,00 грн;

- акта виконаних робіт від 15.07.2025 №005431 на загальну суму 7 740,00 грн;

- рахунку від 12.08.2025 №005636 на загальну суму 2 736,00 грн;

- акта виконаних робіт від 12.08.2025 №005636 на загальну суму 2 736,00 грн;

- платіжної інструкції від 29.07.2025 №709 на суму 35 292,00 грн;

- платіжної інструкції від 12.08.2025 №775 на суму 2 736,00 грн;

- детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у зв`язку з розглядом в суді касаційної інстанції справи № 914/2182/24 за позовом Товариства до Відділення АМК про визнання недійсним та скасування рішення, який підписано 13.08.2025 адвокатом Порадою Сергієм (далі - Детальний опис).

33.1. Суд відзначає дати документів, які надані на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи правову природу цих документів, умов Договору, сутність представництва у суді.

34. Верховний Суд виходить з того, що за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

35. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).

35.1. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

36. У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

37. Колегія суддів касаційної інстанції також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

38. Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

39. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

40. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

41. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (така ж правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).

42. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

43. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

44. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

45. Верховний Суд також звертається до правового висновку, який викладено у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

46. Верховний Суд також наголошує, що у пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи».

47. Таким чином, вирішуючи заяву/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

48. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

49. При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

50. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що надані третьою особою докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими. Суд враховує дати документів, які надані на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи правову природу цих документів, умов Договору, сутність представництва у суді.

51. Суд, у контексті оцінки доказів, поданих Підприємством на обґрунтування заяви, також звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зокрема, такого змісту:

« 127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19)»;

« 133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку»;

« 135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18»;

« 145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права»;

« 147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».

52. Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

53. Верховний Суд виходить з того, що з Детального опису вбачається, що Підприємству надано такі послуги (виконано такі роботи):

(1) Підготовка заяви про участь у судових засіданнях у суді касаційної інстанції у справі №914/2182/24 в режимі відеоконференції, кількість часу у годинах - 0,17, ціна грн/год - 1 500,00 грн., сума - 255,00 грн;

(2) Підготовлено відзив на касаційну скаргу Відділення АМ, кількість часу у годинах - 3,50, ціна грн/год - 1 500,00 грн., сума - 5 250,00 грн;

(3) Подання до суду засобами електронного кабінету ЄСІКС відзиву на касаційну скаргу, кількість часу у годинах - 0,25, ціна грн/год - 1 500,00 грн., сума - 375,00 грн;

(4) Подання до суду засобами електронного кабінету ЄСІКС заяви про участь у судових засіданнях в суді касаційної інстанції у справі №914/2182/24 в режимі відеоконференції, кількість часу у годинах - 0,17, ціна грн/год - 1 500,00 грн., сума - 255 грн;

(5) Представництво з метою участі у судовому засіданні у справі №914/2182/24 від 24.06.2025, кількість часу у годинах - 1,07, ціна грн/год - 1 500,00 грн, сума - 1 605, грн;

(6) Представництво з метою участі у судовому засіданні від 12.08.2025 у справі №914/2182/24 (30 хв - підготовка до участі у судовому засіданні, 56 хв - безпосередня участь з урахуванням очікування оголошення судового рішення), кількість часу у годинах - 1,44, ціна грн/год - 1 200,00 грн., сума - 1 728,00 грн;

(7) Підготовка проекту заяви про прийняття додаткової постанови у справі №914/2182/24 щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції, кількість часу у годинах - 0,84, ціна грн/год - 1 200,00 грн., сума - 1 008,00 грн.

54. Щодо послуг (1, 4), які наведені в Детальному описі, то суд виходить з того, що підготовка та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (що є заявою з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом, а також, не вимагає значного часу та є радше технічною дією, а шаблон заяви існує в ЄСІКС.

55. Представники Підприємства скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та не були зобов`язані брати участь у судових засіданнях, оскільки, Верховний Суд, як в ухвалі про відкриття касаційного провадження від 02.04.2025, так і в ухвалі від 24.06.2025 повідомляв учасників справи, що явка представників у судові засідання є необов`язковою.

56. Що ж до послуги «Підготовка проекту заяви про прийняття додаткової постанови у справі №914/2182/24 щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції», то Суд наголошує, що заява сторони про розподіл судових/ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, і може бути складовою відзиву, фактично є проявом реалізації принципів диспозитивності та відшкодування судових витрат.

57. Отже, вказані у пунктах 54-56 цієї постанови (додаткової) послуги є непропорційними та необґрунтованими, а тому не підлягають відшкодуванню.

58. Стосовно послуг представництва у судових засіданнях від 24.06.2025 та 12.08.2025, то їх вартість не відповідає обґрунтованості та пропорційності, з огляду на тривалість судових засідань (перше засідання тривало менше 10 хвилин, а друге трохи більше 50 хвилин) та активності поведінки представників третьої особи, а тому слід відшкодувати такі витрати у загальному розмірі 1 250,00 грн (250,00 грн за участь у судовому засіданні 24.06.2025, ураховуючи вартість години 1 500,00 грн, та 1 000,00 грн за участь у судовому засіданні 12.08.2025, ураховуючи вартість години 1 200,00 грн).

59. Стосовно послуги подання до суду засобами електронного кабінету ЄСІКС відзиву на касаційну скаргу, то вона входить у послугу підготовки відзиву на касаційну скаргу.

60. Також, Суд враховує, що, по-перше, правова позиція Підприємства з моменту його залучення судом стала та не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанціях, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, по-друге, адвокат Митровка Я.В., в тому числі, надавала правову допомогу Підприємству у суді першої та апеляційної інстанцій, а також підписав відзив на касаційну скаргу, тому, відповідно, обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають, по-третє, відзив на касаційну скаргу містить тези, висновки та посилання на правові позиції Верховного Суду, які вже були зазначені адвокатом Митровкою Я.В. у інших документах, зокрема, у поясненнях щодо позову, а тому, на переконання Суду, розмір гонорару є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності та реальності.

61. Таким чином, керуючись зазначеними у пунктах 39-42 цієї постанови (додаткової) критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши заяву третьої особи та документи щодо витрат на професійну правничу допомогу, заперечення на заяву, подані Відділенням АМК, колегія суддів касаційної інстанції, з огляду на міркування, викладені у цій постанові (додатковій), дійшла висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 10 475,00, та покладення витрат у розмірі 3 875,00 грн (1 250,00 грн за участь у судових засіданнях та 2 625,00 грн за підготовку відзиву на касаційну скаргу [ураховуючи часткову подібність відзиву на касаційну скаргу до інших документів, які надавалися третьою особою, обсяг відзиву, а саме 16 сторінок, то справедливим є покладення 50 % від заявленого розміру - 5 250,00 грн]).

62. Отже, ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви, заперечення на неї, виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, викладеної у цій постанові (додатковій), та керуючись статтями 2, 123, 80, 73, 75-79, частиною четвертою статті 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з Відділення АМК на користь Підприємства 3 875,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з правничою допомогою у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви Суд не покладає такі витрати на відповідача.

Керуючись статтями 2, 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного підприємства «ЄВРОІМЕКС-ІНВЕСТ» про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Приватного підприємства «ЄВРОІМЕКС-ІНВЕСТ» витрати на надання правничої допомоги у розмірі 3 875,00 грн.

3. Доручити Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

4. У задоволенні іншої частини заяви Приватного підприємства «ЄВРОІМЕКС-ІНВЕСТ» про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова (додаткова) набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова