ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2249/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Яковенко М.С., розглянув матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Нова Компанія

79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 147,

до Приватного підприємства Автомагістраль

07351, Київська обл., Бучанський р-н, с. Синяк, вул. Київська, буд. 68,

про стягнення заборгованості за договором поставки

за участі представників сторін:

позивача Билень Т.Я., дані КЕП (ЕЦП), ордер серія ВС № 1304149;

відповідача Корзаченко В.М., посвідчення адвоката України № 4365 від 18.05.2017, ордер серія АА № 0045398;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх.№1192/24 від 23.08.2024) Приватного Підприємства Нова Компанія до Приватного Підприємства Автомагістраль про стягнення заборгованості за договором поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №08/02/2022 від 08.02.2022, у зв`язку з чим позивачем заявляється до стягнення заборгованість у загальній сумі 3023042,48 грн та 45345,64 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам пунктів 4 та 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2024 позовну заяву залишено без руху, зобов`язано Приватне Підприємство Нова Компанія усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду письмових пояснень, за підписом особи, уповноваженої на подання позовної заяви від імені позивача, із чітким зазначенням того, із чого складається ціна позову та зміст позовних вимог: суми, що мають різну правову природу вказати окремо і зазначити їх правову природу (інфляційні втрати, пеня, основний борг за договором, штраф тощо); надання суду письмових пояснень, в яких зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та встановлено строк усунення недоліків.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. №11838/24 від 23.10.2024).

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначене на 26.11.2024 та встановлено процесуальні строки учасникам справи.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла заява (вх.№8754 від 05.11.2024) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.11.2024 у задоволенні заяви (вх.№8754 від 05.11.2024) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відмовлено повністю.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла заява (вх.№12433/24 від 05.11.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2024 задоволено заяву позивача (вх.№12433/24 від 05.11.2024) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив (вх.№11504/24 від 22.11.2024).

Судове засідання 26.11.2024 не відбулось у зв`язку із оголошенням сигналу «повітряна тривога» у місті Києві у час, на який було призначено судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.12.2024 відкладено підготовче засідання у справі №911/2249/24 на 21.01.2025.

У підготовче засідання 21.01.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.

У підготовчому засіданні від 21.05.2024 у справі 911/2249/24 оголошено перерву до 18.02.2025 о 15:20.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2025 повідомлено учасників справи, що у підготовчому засіданні 21.01.2025 у справі 911/2249/24 оголошено перерву до 18.02.2025 о 15:20.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№2209/25 від 17.02.2024).

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла заява (вх.№1564 від 17.02.2024) про зменшення розміру позовних вимог.

У підготовче засідання 18.01.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.

За результатами розгляду у судовому засіданні заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№1564 від 17.02.2024), у зв`язку із відповідністю заяви вимогам статті 46 Господарського процесуального кодексу України та підписанням її уповноваженим на вчинення таких процесуальних дій від імені позивача представником - адвокатом Билень Т.Я., повноваження якого підтверджені наявним у матеріалах справи ордером на надання правничої допомоги серія ВС № 1304149 від 19.08.2024, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви.

У судовому засіданні представником відповідача заявлене усне клопотання про надання відповідачу дозволу на подання додаткових письмових пояснень з питання зменшених позовних вимог та додаткових письмових пояснень позивача (вх.№2209/25 від 17.02.2025).

Відповідно до частини 5 статті 161 Господарського процесуального кодексу України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

У зв`язку із обгрунтованістю клопотання відповідача про надання додаткових пояснень, з метою дотримання принципу змагальності сторін господарського судочинства, суд дійшов висновку про його задоволення, в порядку частини 5 статті 161 Господарського процесуального кодексу України.

Також суд врахував клопотання (вх.№12433/24 від 05.11.2024) Приватного Підприємства Нова Компанія про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що було подане раніше.

Відповідно до частин 1-5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідне клопотання.

У зв`язку із наявністю у Господарського суду Київської області технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції та відповідністю клопотання вимогам статті 197 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення вказаного клопотання.

У підготовчому засіданні 18.02.2025 судом, відповідно до пункту 15 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів при розгляді справи по суті, вчинено інші дії, передбачені частиною 2 статті 182 цього Кодексу, відповідно до обставин справи, у суду відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, сторонами не вказано про бажання реалізувати будь-які процесуальні права на цій стадії процесу, не заявлено клопотань про відкладення підготовчого засідання.

Згідно з частинами 2, 5 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до частин 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; повідомлення здійснюється шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому Господарського процесуального кодексу України для вручення судових рішень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2023 заяву Приватного Підприємства Нова Компанія(вх. № 1565 від 17.02.2025) про зменшення розміру позовних вимог задоволено, призначено розгляд справи №911/2249/24 здійснювати за остаточними позовними вимогами про стягнення 1060476,08 грн основного боргу, 623881,19 грн інфляційних втрат, 116189,25 грн 3% річних, 989680,74 грн пені, надано відповідачу дозвіл подати додаткові письмові пояснення з питання зменшених позовних вимог та додаткових письмових пояснень позивача (вх.№2209/25 від 17.02.2025), призначено справу до розгляду по суті на 18.03.2025 о 14:20, призначено провести судове засідання у справі №911/2249/24, що призначене на 18.03.2025 о 14:20, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення представника відповідача від 01.03.2025 у справі №911/2249/24 (вх.№2830/25 від 03.03.2025).

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№2766/25 від 03.03.2025).

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла заява про повернення судового збору (вх.№2192/25 від 06.03.2025).

У судове засідання 18.03.2025 з`явився представник позивача та представник відповідача.

У судовому засіданні 18.03.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

За результатами дослідження матеріалів справи, всебічного і повного з`ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об`єктивної оцінки доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

08 лютого 2022 року між Приватним підприємством «Нова Компанія» як постачальником та Приватним підприємством «Автомагістраль» як покупцем укладено договір поставки №08/02/2022 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1 договору постачальник зобов`язувався передати у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти щебінь, гранітний різної фракції, щебеневу суміш та відсів (далі товар) та своєчасно оплати його вартість на умовах, визначених цим договором.

Поставка товару здійснюється на умовах EXW (Франко-завод) зі складу постачальника транспортом покупця та за його рахунок, адреса приймання передачі товару вказується в заявці покупця, відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» (2010) (пункт 3.1 договору).

Покупець надає постачальнику підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою покупця заявку, на поставку відповідної партії товару, наведену у додатку №1, що є невід`ємною частиною договору (пункт 3.2 договору).

Постачальник протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання заявки від покупця, направляє, у аналогічний способу отримання спосіб, покупцю погоджену заяву про поставку товару, погоджену заявку з коригуванням або відмови від заявки. Погодження заявки здійснюється шляхом формування для покупця рахунку-фактури на кожну конкретну партію товару (пункт 3.4 договору).

Товар повинен бути поставлений покупцю в термін, погоджений у заявці з постачальником, на кожну окрему партію товару, відповідно до умов цього договору (пункт 3.6 договору).

Датою поставки (передачі) товару постачальника у власність покупця, є дата зазначена в товарно-транспортних накладних, що підтверджується отримання товару покупцем (пункт 3.7 договору).

На кожну партію товару, що постачається постачальник повинен надати покупцю наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну, специфікацію, за зразком, наведеним у додатком №2 до цього договору (пункт 4.2 договору).

Ціна товару та порядок розрахунків погоджується сторонам та зазначається в рахунках-фактурах та специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору (пункт 5.1 договору).

Покупець оплачує кожну партію товару на умовах повної попередньої оплати (пункт 5.4 договору).

Оплата товару (партії товару) здійснюється покупцем в національній валюті України на підставі відповідного рахунку-фактури, отриманого від постачальника (в тому числі по факсу або електронною поштою), шляхом безготівкового зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 5.6 договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору винна сторонам несе відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 6.1 договору).

У випадку невиконання покупцем пункту 5.4 договору постачальник має право не поставляти товар до моменту повної оплати (зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника). В такому випадку на постачальника не поширюється пункт 6.2 цього договору (пункт 6.3 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині грошових розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно умов даного договору (пункт 8.1 договору).

Дія цього договору вважається продовженою строком на кожен наступний календарний рік у випадку відсутності заперечень сторони проти такого продовження строку дії цього договору, наданого іншій стороні протягом одного календарного місяця до моменту закінчення строку дії цього договору (пункт 8.2 договору).

До матеріалів справи надано копію договору, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений відбитками їх печаток.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що ним на підставі договору №08/02/2022 від 08.02.2022 поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується видатковими накладними, які підписані уповноваженим представником відповідача, всього на суму 2410476,08 грн.

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе грошові зобов`язання з оплати товару в повному обсязі не виконав, отриманий за договором товар оплатив лише частково, внаслідок чого у нього наявна заборгованість у розмірі 1060476,08 грн, що стало підставою для нарахування позивачем на суму боргу також інфляційних втрат, 3% річних і пені та звернення з даним позовом до суду.

3. Аргументи відповідача

Відповідач проти позову заперечує, вважає позовні вимоги абсолютно необґрунтованими, передчасними, а, відтак, такими, що не можуть бути задоволені судом, виходячи з того, що позовні вимоги заявлені передчасно і строк виконання грошових зобов`язань відповідача не настав, адже умовами договору поставки №08/02/2022 від 08 лютого 2022 року було передбачено, що позивач мав надати рахунки фактури для здійснення оплати товару, чого останнім зроблено не було і доказів цього не надав, крім того, не визначений строк оплати, позивач з вимогами про оплату до нього не звертався.

Відповідач вказує на те, що умовами спірного договору, пунктом 5.4, визначено, що покупець оплачує кожну партію товару на умовах попередньої оплати, а, отже, умовами договору не було врегульовано питання оплати товару, який було поставлено з порушенням пункту 5.4 договору, тобто, без попередньої оплати, а, відтак, варто вирішувати спір з урахуванням приписів пункту 10.8 спірного договору, який передбачає, що всі відносини, які не врегульовані даним договором регулюється чинним законодавством, у даному випадку, частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої строк виконання відповідачем спірного зобов`язання визначається моментом пред`явлення вимоги позивачем.

Також відповідач посилається на форс-мажорні обставини та вказує, що внаслідок ведення бойових дій у Бучанському районі Київської області та інших обставин непереробної сили, у тому числі, й існування заборгованості з бюджету держави за вже виконані роботи та надані послуги, підприємство досі не змогло повноцінно відновити власну діяльність та своєчасно здійснити виплату заробітної плати, сплати податків та вартість товарно-матеріальних цінностей та заявляє суду, досліджуючи питання наявності або відсутності вини підприємства, врахувати викладене і визнати відсутність вини підприємства у нездійсненні своєчасного розрахунку.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товару, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 статті 626 Цивільного кодексу України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

08 лютого 2022 року між Приватним підприємством «Нова Компанія» як постачальником та Приватним підприємством «Автомагістраль» як покупцем укладено договір поставки №08/02/2022.

Відповідно до пункту 1 договору постачальник зобов`язувався передати у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти щебінь, гранітний різної фракції, щебеневу суміш та відсів та своєчасно оплати його вартість на умовах, визначених цим договором.

Поставка товару здійснюється на умовах EXW (Франко-завод) зі складу постачальника транспортом покупця та за його рахунок, адреса приймання передачі товару вказується в заявці покупця, відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «ІНКОТЕРМС» (2010) (пункт 3.1 договору).

Покупець надає постачальнику підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою покупця заявку, на поставку відповідної партії товару, наведену у додатку №1, що є невід`ємною частиною договору (пункт 3.2 договору).

Постачальник протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання заявки від покупця, направляє, у аналогічний способу отримання спосіб, покупцю погоджену заяву про поставку товару, погоджену заявку з коригуванням або відмови від заявки. Погодження заявки здійснюється шляхом формування для покупця рахунку-фактури на кожну конкретну партію товару (пункт 3.4 договору).

Товар повинен бути поставлений покупцю в термін, погоджений у заявці з постачальником, на кожну окрему партію товару, відповідно до умов цього договору (пункт 3.6 договору).

Датою поставки (передачі) товару постачальника у власність покупця, є дата зазначена в товарно-транспортних накладних, що підтверджується отримання товару покупцем (пункт 3.7 договору).

На кожну партію товару, що постачається постачальник повинен надати покупцю наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну, специфікацію, за зразком, наведеним у додатком №2 до цього договору (пункт 4.2 договору).

Ціна товару та порядок розрахунків погоджується сторонам та зазначається в рахунках-фактурах та специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору (пункт 5.1 договору).

Покупець оплачує кожну партію товару на умовах повної попередньої оплати (пункт 5.4 договору).

Оплата товару (партії товару) здійснюється покупцем в національній валюті України на підставі відповідного рахунку-фактури, отриманого від постачальника (в тому числі по факсу або електронною поштою), шляхом безготівкового зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 5.6 договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 6.1 договору).

У випадку невиконання покупцем пункту 5.4 договору постачальник має право не поставляти товар до моменту повної оплати (зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника). В такому випадку на постачальника не поширюється пункт 6.2 цього договору (пункт 6.3 договору).

Разом із вищевказаним договором між сторонами складено та підписано специфікацію №1 від 08.02.2022 до договору поставки №08/02/2022 від 08.02.2022 відповідно до умов якої поставка товару здійснюється на умовах EXW (Франко-завод) зі складу постачальника транспортом покупця та за його рахунок, адреса приймання передачі товару вказується у заявці покупця, відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «ІКОТЕРМ» (2010).

Дана специфікація набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до видаткових накладних №30 від 09.02.2022, №33 від 10.02.2022, №34 від 11.02.2022, №37 від 14.02.2022, №39 від 15.02.2022,№40 від 16.02.2022,№43 від 17.02.2022,№46 від 18.02.2022, №50 від 21.02.2022,№55 від 22.02.2022, №63 від 23.02.2022,№448 від 31.08.2023, №445 від 30.08.2023, №440 від 29.08.2023, №434 від 28.08.2023, що містяться в матеріалах справи, які підписані уповноваженими представниками сторін, на виконання умов договору, позивачем поставлений відповідачу товар на загальну суму 2410476,08 грн.

При цьому, судом враховано, що видаткові накладні є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та згідно із статтею 9 вказаного Закону фіксують факт здійснення господарської операції - поставки товару.

Відповідач свої зобов`язання з оплати товару, у повному обсязі, не виконав та здійснив лише часткову оплату поставленого товару, всього на суму 1350000,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які могли б спростувати твердження позивача, з урахуванням стандарту доказування вірогідності доказів, суд врахував докази поставки товару та дійшов висновку, що позивачем виконані зобов`язання за договором купівлі-продажу, всього на суму 2410476,08 грн, відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання та здійснив часткову оплату за спірним договором, всього на суму 1350000,00 грн, внаслідок чого у нього наявна заборгованість перед позивачем за спірним договором у розмірі 1060476,08 грн (2410476,08 грн - 1350000,00 грн =1060476,08 грн), строк виконання цього грошового зобов`язання настав, відтак, позовна вимога про стягнення основної заборгованості підлягає задоволенню у заявленій сумі.

При цьому, з огляду на заперечення відповідача щодо визначення строку виконання його грошового зобов`язання з оплати товару, суд звертає увагу на таке.

Спірні правовідносини є договірними правовідносинами з поставки товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Договором визначені умови оплати як попередня оплата.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно із статтею 538 Цивільного кодексу України 1. Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. 2. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. 3. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. 4. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відтак, у зв`язку із тим, що до спірних правовідносин застосовуються статті 692, 693, 538 Цивільного кодексу України, відповідач був зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього і вимоги частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України щодо визначення строку зобов`язання з вимоги кредитора до спірних правовідносин не застосовуються.

У зв`язку із вищевикладеними положеннями статті 538 Цивільного кодексу України доводи відповідача щодо неподання ним заявок на поставку товару, з огляду на подальше прийняття товару, не спростовують наявності спірного зобов`язання з оплати отриманого товару.

Стосовно аргументів відповідача про те, що позивачем не надані відповідачу рахунки-фактури на спірні оплати, судом врахована усталена практика Верховного Суду з цього питання, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17 зазначено, що: "Стосовно невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку-фактуру судова колегія вважає, що невиставлення/ненаправлення позивачем рахунку на оплату не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги, надані позивачем. Так, за своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України".

Відтак, ненадання позивачем рахунків-фактур не впливає на обставини наявності спірної заборгованості.

Щодо посилання відповідача про форс-мажорні обставини, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та пункту 3.1 Регламенту ТПП(2) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Щодо встановлення факту настання форс-мажору, слід зазначити, що відповідно до 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", виключною компетенцією засвідчувати зазначену подію наділена Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та її регіональні підрозділи.

Суд врахував висновки, які сформулював Верховний Суд у своїх постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, так, суд встановив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Саме по собі існування таких надзвичайних і невідворотних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

Така обставина стане форс-мажорною лише у випадку, якщо особою буде доведено неможливість виконання через неї передбачених умовами договору зобов`язань.

Зважаючи на вищевикладене, саме сертифікат ТПП України підтверджує період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і є належним доказом, який підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відтак, відповідачем не надано належних доказів настання форс-мажорних обставин (сертифікат ТПП України).

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору винна сторонам несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Щодо стягнення інфляційних втрат суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Так, за розрахунком позивача, з відповідача має бути стягнуто такі інфляційні втрати:

За період з 24.02.2022 по 05.12.2022 у розмірі 440910,63 грн.

За період з 19.01.2023 по 24.08.2023 у розмірі 26779,06 грн.

За період з 01.09.2023 по 08.11.2023 у розмірі 19681,90 грн.

За період з 10.02.2024 по 17.02.2025 у розмірі 136509,60 грн.

Всього у сумі 623881,19 грн.

Суд перевірив розрахунок позивача про стягнення 623881,19 грн інфляційних втрат та встановив, що позивачем зазначені правильні суми боргу, на які здійснювалось нарахування інфляційних втрат та правильний період нарахування інфляційних втрат по кожному місяцю окремо, що узгоджується з вищевикладеною позицією суду про визначення строку настання спірних грошових зобов`язань, сам розрахунок здійснений арифметично правильно, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 623881,19 грн.

Щодо стягнення 3% річних суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошових зобов`язань за договором, позивачем нараховані відповідачу 3% річних від прострочених сум, які підлягали сплаті відповідачем за період з 24.02.2022 до 05.12.2022 у розмірі 46617,26 грн, з 19.01.2023 по 24.08.2023 у розмірі 28490,99 грн, з 01.09.2023 по 08.11.2023 у розмірі 8559,86 грн, з 10.02.2024 по 31.12.2024 у розмірі 28337,33 грн, з 01.01.2025 по 17.02.2025 у розмірі 4183,80 грн. Всього у розмірі 116189,25 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За результатом перевірки судом розрахунків 3% річних, що здійснені позивачем, суд встановив їх незначну надмірність, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 116189,22 грн 3% річних.

Щодо стягнення пені суд зазначає таке.

Суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для нарахування пені, враховуючи таке.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями Господарського кодексу України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Таким чином, тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Позивач заявив до стягнення пеню, керуючись нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

У статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Однак, сторони у договорі не погодили розмір пені, який підлягає сплаті за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання, тому правові підстави для стягнення пені відсутні, тому в цій частині, у позові слід відмовити.

Інші доводи та докази сторін оцінені судом у сукупності з вищевикладеними та не наводяться у рішенні суду, позаяк не спростовують вказаних у рішенні висновків суду та не покладені судом в його основу.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно із статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

7. Розподіл судових витрат

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 27008,20 грн покладається на відповідача.

Також суд зазначає, що при поданні позовної заяви із зазначенням ціни позову в розмірі 3023042,48 грн позивачем сплачений судовий збір в розмірі 45345,64 грн.

17.02.2025 позивачем подана заява про зменшення (уточнення) позовних вимог в частині ціни позову із наданням актуальних розрахунків заборгованості та ціною позову в розмірі 2790227,26 грн, що на 232815,22 грн менше попередньої, вказане зменшення розміру позовних вимог було прийняте судом.

Отже, за майнову вимогу з ціною позову в розмірі 2790227,26 грн позивач мав би сплатити судовий збір 41853,40 грн, тобто, на 3492,24 грн менше, ніж сплачено.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право: 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його плати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом

За приписами частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи вищевикладене, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 3492,23 грн, що сплачений за платіжною інструкцією № 352 від 20.08.2024 на суму 45345,64 грн.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх.№1192/24 від 23.08.2024) Приватного підприємства Нова Компанія до Приватного підприємства Автомагістраль про стягнення заборгованості за договором поставки задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Автомагістраль (07351, Київська обл., Бучанський р-н, с. Синяк, вул. Київська, буд. 68, ) на користь Приватного підприємства Нова Компанія (79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 147, код ЄДРПОУ 42083,08 грн (один мільйон шістдесят тисяч чотириста сімдесят шість гривень вісім копійок) основного боргу, 623881,19 грн (шістсот двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня дев`ятнадцять копійок) інфляційних втрат, 116189,22 грн (сто шістнадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять гривень двадцять дві копійки) 3 % річних та 27008,20 (двадцять сім тисяч вісім гривень двадцять копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Повернути Приватному підприємству Нова Компанія (79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 147, ) з державного бюджету судовий збір у розмірі 3492,23 грн (три тисячі чотириста дев`яносто дві гривні двадцять три копійки), що сплачений за платіжною інструкцією № 352 від 20.08.2024 на суму 45345,64 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 22.08.2025.

Суддя С.О. Саванчук