ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3933/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Самойловій С.А.,

за участю представників:

від позивача Компанієць О.М. (ордер серії BE №1166732 від 27.08.2025 р.);

від відповідача Газовський Б.О. (довіреність №5/77/3 від 03.01.2025 р.);

розглянувши у закритому судовому засіданні заяву Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання судового рішення (вх.№2-1304/25 від 18.08.2025) в порядку ст. 331 Господарського процесуального кодексу України

по справі № 916/3933/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд.39/1, )

до відповідача Військової академії (м. Одеса) (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 10, )

про стягнення 5 455 143,20 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/3933/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до Військової академії (м. Одеса) про стягнення 5 455 143,20 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 у справі № 916/3933/24 позов задоволено; стягнуто з Військової академії (м. Одеса) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» 5 455 143,20 грн. заборгованості та витрати на сплату судового збору в розмірі 6 5461,72 грн.

07.03.2025 на примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025р. у справі №916/3933/24 видано відповідний наказ.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 по справі №916/3933/24 відмовлено Військовій академії (м. Одеса) у відкритті апеляційного провадження; апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 по справі №916/3933/24 з доданими до неї документами повернуто апелянту.

18.08.2025 до Господарського суду Одеської області від Військової академії (м. Одеса) надійшла заява (вх.№2-1304/25), відповідно до якої остання просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 у справі №916/3933/24 - на 120 днів, з моменту винесення ухвали суду.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду, заявник посилається на те, що станом на день подання вказаної заяви, в силу ГПК України рішення суду від 12.02.2025 у справі № 916/3933/24 набрало законної сили. Однак, з урахуванням внесень змін до державного бюджету на 2024 рік, 2025 рік задля виділення коштів для потреб оборони, в тому числі покриття сум на виконання рішень судів, станом на день подання заяви кошти не надійшли. При цьому, як зазначає заявник, академія вживає ряд вичерпних заходів щодо їх отримання та подальшої виплати (виконання рішення суду), однак, з урахуванням законодавчо визначених процедур виділення коштів, а також перерозподілу Міністерством фінансів, а в подальшому зарахування фінансів таким розпорядникам коштів як академія, кошти відсутні, станом на день подання повторної заяви. Вказує, що через те військова академія є розпорядником коштів третього рівня та фінансується забезпечувальним фінансовим органом, яким є Сухопутні війська Збройних Сил України, академією було направлено клопотання до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на отримання грошових коштів на виконання вказаного рішення суду. Проте, станом на момент подання заяви про відстрочення виконання рішення суду, академія досі не отримала коштів від Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на вищевказане клопотання, а тому вважає, що наявні підстави для відстрочення рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.08.2025 р. у справі № 916/3933/24 заяву Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання судового рішення прийнято до розгляду із призначенням її до розгляду в судовому засіданні на 27 серпня 2025 о 14:30; розгляд заяви вирішено проводити у закритому судовому засіданні; запропоновано ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія надати суду письмові пояснення із урахуванням заяви Військової академії (м. Одеса) про відстрочення судового рішення.

25.08.2025 до Господарського суду Одеської області від ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія надійшли письмові пояснення на заяву про відстрочку виконання рішення суду (вх.№26323/25), згідно яких останнє заперечує у задоволенні заяви Військової академії та просить відмовити у задоволенні заяви Військової академії (м. Одеса) в повному обсязі, посилаючись на те, що відсутність коштів від Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на погашення заборгованості за вищезазначеним рішенням суду, а отже єдина підстава, на яку посилається відповідач у своїй заяві, не може бути підставою для відстрочення виконання рішення, оскільки такі фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною.

Поряд із цим, зазначає, що листом за №10-06/1-06/8417 від 23.07.2025 ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області повідомило стягувача про те, що безспірне списання грошових коштів згідно виконавчого документа очікує виконання в порядку черговості згідно реєстрації в Головному управлінні та відкриття відповідних бюджетних асигнувань Військової академії (м. Одеса). А отже, у випадку надання судом відстрочки виконання рішення суду по справі №916/3933/24, наказ Господарського суду Одеської області від 07.03.2025 буде повернуто ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області та як наслідок, позивач втратить свою чергу на стягнення коштів.

Крім того, вказує, що період заборгованості, за який судом стягнуто з відповідача суму заборгованості згідно рішення від 12.02.2025 становить червень серпень 2024 року. При цьому, відповідачем за спірним Договором не здійснено жодної оплати за спожиту електричну енергію, яку позивачем заздалегідь було закуплено для забезпечення потреб електроустановок Відповідача. За таких обставин, відстрочка виконання рішення суду буде суттєво порушувати права позивача та не буде дотримано баланс інтересів сторін.

Також додає, що невиконання та відстрочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, суттєво впливає та вплине у майбутньому на фінансовий стан ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія, оскільки ставить під загрозу закупівлю електричної енергії на ці кошти для споживачів, що, в свою чергу, може призвести до неспроможності останнього постачати електричну енергію своїм споживачам, в тому числі і побутовим. Водночас, вказує, що рішенням Міністерства енергетики України 01.07.2025 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» віднесено до об`єктів до критичної інфраструктури, а відтак його діяльність є надзвичайно важливою для держави, враховуючи що товариство є постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області.

В судовому засіданні 27.08.2025 представник Військової академії (м. Одеса) звернувся до суду з клопотанням (вх. 2663/25), згідно якого просив суд долучити до матеріалів справи: листи до Начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ/Командувача логістики Командування Сухопутних військ ЗСУ №192/69700000 від 05.03.2025, №192/69700786 від 25.04.2025 разом з заявкою на бюджетні асигнування та розрахунком; лист до Командувача логістики - заступника командувача Сухопутних військ ЗСУ №192/69703633 від 15.07.2025, яке було задоволено судом протокольною ухвалою суду та долучено додані до клопотання докази до матеріалів справи.

При цьому, представник Військової академії (м. Одеса) підтримав заяву про відстрочення виконання рішення суду, просив її задовільнити; представник ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія заперечував проти задоволення заяви, просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та заяви відповідача-1 (заявника), господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Вказані положення кореспондують зі ст. 18 ГПК України.

Як передбачено ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, Господарським судом Одеської області на виконання судового рішення від 12.02.2025 по справі № 916/3933/24 видано 07.03.2025 р. наказ про стягнення з Військової академії (м. Одеса) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія 5 455 143,20 заборгованості та витрати на сплату судового збору в розмірі 65 461,72 грн.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Як вбачається з вищезазначеної норми ГПК, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк.

Так, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

При цьому, при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (роз`яснення в ч. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження).

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суди повинні враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Про необхідність встановлення зазначених обставин також роз`яснено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

Отже, із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення випливає, безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як випливає зі змісту заяви, в обґрунтування підстав для відстрочення виконання рішення господарського суду від 12.02.2025 по справі справі №916/3933/24 Військова академія (м. Одеса) посилається на неможливість виконання цього рішення суду на теперішній час, з огляду на те, що вона є розпорядником коштів третього рівня та фінансується забезпечувальним фінансовим органом, яким є Сухопутні війська Збройних Сил України, а тому нею було направлено клопотання до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на отримання грошових коштів на виконання вказаного рішення суду. Проте, станом на момент подання заяви про відстрочення виконання рішення суду, академія досі не отримала коштів від Командувача Сухопутних військ Збройних Сил. При цьому, як зазначає заявник, ним, в свою чергу, вжито ряд вичерпних заходів щодо їх отримання та подальшої виплати на виконання рішення суду.

Разом з тим, дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що безумовних доказів наявності обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання саме рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 по справі №916/3933/24 заявником не надано.

Так, додані до заяви основні та додаткові заявки розрахунки на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», а також надані листи до Начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ/Командувача логістики Командування Сухопутних військ ЗСУ не можуть бути беззаперечними доказами неможливості виконання рішення суду у даній справи, оскільки останні хоч і свідчать про заявлення відповідачем додаткових коштів до фінансування, однак не підтверджують того, що Військова академія (м. Одеса), як розпорядник бюджетних коштів, вживала всіх можливих заходів для виділення або перерозподілу відповідних коштів для виконання рішення суду у даній справі.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища для суб`єктів, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції ( рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 р. ), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Отже, відсутність відповідних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів не є тією виключною обставиною, з якою приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки, а тому посилання заявника на те, що останній є розпорядником коштів третього рівня та фінансується забезпечувальним фінансовим органом, яким є Сухопутні війська Збройних Сил України, проте на даний час коштів ще не отримав є неспроможні.

При цьому, в цій частині господарський суд зауважує, що недостатність коштів на рахунках головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня для виконання рішення є підставою для приведення своїх видатків у відповідність із зобов`язаннями щодо виконання таких судових рішень, а не для відстрочення чи розстрочення їх виконання.

До того ж, як вбачається з листа Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області №10-06/1-06/8417 від 23.07.2025, безспірне списання грошових коштів, згідно виконавчого документа, вже очікує виконання в порядку черговості згідно реєстрації в Головному управлінні та відкриття відповідних бюджетних асигнувань Військової академії (м. Одеса).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України» зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.

Відтак, постановлення на користь позивача в даній справі судового рішення про стягнення з відповідача грошових коштів становить майно позивача, на отримання якого позивач має легітимні сподівання.

При цьому, судом враховано, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, яке провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії на підставі ліцензії, на підставі рішення Міністерства енергетики України №254 від 01.07.2025 року віднесено до об`єктів до критичної інфраструктури.

Діяльність позивача з постачання електричної енергії є надзвичайно важливою для держави, враховуючи правила та специфіку роботи в умовах ринку електричної енергії, які вимагають від позивача здійснення попередньої оплати фіксованих платежів за участь в торгах на різних сегментах ринку, а відтак і здійснення споживачами (контрагентами) своєчасної оплати за поставлену електричну енергію безпосередньо впливає на спроможність позивача із закупівлі та постачання електричної енергії іншим споживачам.

Крім того, суд зазначає, що відповідач просить відстрочити виконання рішення суду на 120 днів, з моменту винесення ухвали суду, однак не надає належних та допустимих доказів в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили про те, що рішення суду буде виконано в майбутньому після спливу вказаного строку. Тим більше, як вбачається із наданих відповідачем доказів, останній звертався з листом про виділення додаткових коштів для виконання рішення суду Господарським судом Одеської області від 12.02.2025 по справі № 916/3933/24 ще 05.03.2025 року, однак досі жодних коштів виділено не було.

Відтак, виходячи з наведеного, суд вважає, що заявник не навів суду переконливих доводів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які би тягли за собою необхідність відстрочення виконання рішення суду.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши обставини, викладені відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення суду, суд доходить до висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання судового рішення по даній справі.

Наразі суд зазначає, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі Шмалько проти України (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025.

Керуючись ст. 331, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання судового рішення (вх.№2-1304/25 від 18.08.2025) по справі № 916/3933/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повну ухвалу складено та підписано 27.08.2025 року.

Суддя Ю.І. Мостепаненко