ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2025 р. Cправа № 902/585/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс", 01042, місто Київ, вул. Годзенка Дмитра, будинок 4/47, офіс 2, ідентифікаційний код юридичної особи 44512564

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл", 21018, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, будинок 31-А, ідентифікаційний код юридичної особи 45297884

про стягнення 639 532,80 гривень

за участю представників:

від позивача адвокат Мошенець Д.В., згідно ордеру

від відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 05.05.2025 року надійшла позовна заява № б/н від 02.05.2025 (вх. № 627/25 від 05.05.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" про стягнення 639 532,80 гривень заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем укладеного між сторонами договору поставки № 27/03-25 від 27.03.2025.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2024 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 07.05.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 902/585/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 05.06.2025 об 11:00 год.

Разом із позовною заявою 05.05.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" надійшла заява № б/н від 05.05.2025 (вх. № 01-48/17/25 від 05.05.2025) про забезпечення позову.

Ухвалою від 07.05.2025 судом задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" № б/н від 05.05.2025 (вх. № 01-48/17/25 від 05.05.2025) про забезпечення позову у справі № 902/585/25, накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" у межах суми позову 639 532,80 гривень.

У судовому засіданні 05.06.2025 судом, з метою надання часу сторонам для врегулювання спору, постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/585/25 на 09:30 26.06.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 26.06.2025 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/585/25, призначено справу № 902/585/25 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 12.08.2025 року об 11:00 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 26.06.2025, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

За приписами частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

За наслідком розгляду справи у судовому засіданні суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин рішення в межах цього судового засідання.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення сторони не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" у якому просить стягнути на користь позивача 639 532,80 гривень заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 27/03-25 від 27.03.2025 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв або заперечень щодо заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

27 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" (далі - позивач, учасник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" (далі - відповідач, замовник) укладено договір поставки № 27/03-25 (далі - договір) (т. 1 а.с. 22-25).

Згідно з пунктом 1.1. договору учасник зобов`язується поставити замовникові товар, зазначений в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такий товар.

За умовами пункту 1.2. договору найменування товару: дизельне паливо (Євро 5) налив; 09130000-9 нафта і дистиляти (09134200-9 дизельне паливо) (далі - товар), в кількості 30 000 л (тридцять тисяч) літрів.

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна договору становить: 1 332 000,00 (один мільйон триста тридцять дві тисячі грн. 00 коп.) грн., в т.ч. ПДВ 20% - 222 000,00 (двісті двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) грн.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки проводяться наступним чином: на підставі рахунку - фактури, наданого учасником, замовник проводить оплату товару протягом 3 (трьох) днів з дня поставки товару.

Відповідно до пунктів 4.2., 4.3. договору замовник зобов`язується перерахувати оплату за товар виключно на той поточний рахунок, який учасник зазначає в своєму рахунку-фактурі на оплату. Учасник надає замовнику, а замовник зобов`язаний отримати рахунок-фактуру та видаткову накладну. Рахунок-фактура може бути направлений замовнику засобами факсимільного зв`язку, при цьому покупець має підтвердити факт отримання рахунку від учасника.

За змістом пункту 4.4. договору документом, що підтверджує прийом-передачу товару за цим договором, є підписані сторонами видаткові накладні/товарно-транспортні накладні.

У пункті 11.1 договору сторони погодили, що договір діє з дати його укладення і по 31.04.2025 р., а в частині оплати за поставлений товар/виконання гарантійних зобов`язань на товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

Відповідно до пункту 13.4. договору зміни та доповнення до цього договору можуть вноситися з підстав, передбачених цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 13.5. договору зміни та доповнення до цього договору викладаються у письмовій формі і підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін, лише після дотримання цих вимог відповідні вимоги та доповнення стають невід`ємними частинами цього договору.

28.03.2025 року сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору поставки № 27/03-25 від 27.03.2025, згідно пунктів 1, 1.1. якої сторони домовились про погодження зміни кількості та ціни в договорі поставки № 27/03-25 від 27.03.2025 р. в бік збільшення у зв`язку з чим вирішили пункт 1.2. договору викласти в наступній редакції: "1.2. Найменування товару: Дизельне паливо (Євро 5) налив; 09130000-9 Нафта і дистиляти (09134200-9 Дизельне паливо) (далі - Товар), в кількості 30 012 л (тридцять тисяч дванадцять) літрів".

Згідно пунктів 1, 1.2. додаткової угоди сторони погодили пункт 3.1. договору викласти в наступній редакції: "3.1. Ціна договору становить: 1 332 532,80 (один мільйон триста тридцять дві тисячі п`ятсот тридцять дві грн. 80 коп.) грн., в т.ч. ПДВ 20% - 222 088,80 (двісті двадцять дві тисячі вісімдесят вісім грн. 80 коп.)".

Договір, додаткову угоду до договору спільно підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками позивача та відповідача.

На виконання умов договору згідно видаткової накладної № 14 від 28.03.2025, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № АП 28/03 від 28.03.2025 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято паливо дизельне Євро EN 590 ULSD 10 ppm ДП-Д-Євро5-ВО (УКТ ЗЕД ) у кількості 30102 л на загальну суму з ПДВ 1 332 532,80 гривень (т. 1 а.с. 30 (зворот) - 31).

На підтвердження обставини поставки товару позивачем надано податкову накладну №13 від 28.03.2025 року, згідно якої постачальник (продавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" поставило отримувачу (покупцю) - Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" товар згідно з УКТ ЗЕД - паливо дизельне Євро EN 590 ULSD 10 ppm ДП-Д-Євро5-ВО (УКТ ЗЕД ) у кількості 30102 л на загальну суму без ПДВ 1 110 444,00 гривень, сума податку на додану вартість 222 088,80 гривень, разом з ПДВ 1 332 532,80 гривень з відміткою "зареєстровано в ЄРПН" (т. 1 а.с. 32).

Згідно платіжних інструкцій № 149 від 28.03.2025 на суму 200 000,00 гривень, № 150 від 29.03.2025 на суму 200 000,00 гривень, № 158 від 31.03.2025 на суму 100 000,00 гривень, № 174 від 04.04.2025 на суму 18 000,00 гривень, № 183 від 07.04.2025 на суму 15 000,00 гривень, № 189 від 08.04.2025 на суму 10 000,00 гривень, № 196 від 11.04.2025 на суму 5 000,00 гривень, № 198 від 14.04.2025 на суму 5 000,00 гривень, № 200 від 14.04.2025 на суму 50 000,00 гривень, № 208 від 16.04.2025 на суму 70 000,00 гривень, № 224 від 22.04.2025 на суму 10 000,00 гривень, № 229 від 23.04.2025 на суму 5 000,00 гривень відповідачем здійснено оплату поставленого позивачем товару частково у розмірі 688 000,00 гривень (т. 1 а.с. 19-21).

Із матеріалів справи убачається, що позивач звертався до відповідача із листом-вимогою № 10/04 від 10.04.2025 щодо сплати наявної на час надіслання відповідачу заборгованості (т. 1 а.с. 26-29).

Доказів сплати заборгованості за договором поставки № 27/03-25 від 27.03.2025 у повному обсязі матеріали справи не містять.

У зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого товару позивач звернувся із цим позовом до суду щодо сплати заборгованості за договором поставки № 27/03-25 від 27.03.2025 у примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № 27/03-25 від 27.03.2025 у розмірі 639 532,80 гривень.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Здійснюючи правову кваліфікацію спірних правовідносин та вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, судом враховано таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, правовідносини за яким врегульовано положеннями ЦК України та ГК України.

За змістом частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 ЦК України).

Судом установлено, що відповідно до видаткової накладної № 14 від 28.03.2025, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № АП 28/03 від 28.03.2025 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято паливо дизельне Євро EN 590 ULSD 10 ppm ДП-Д-Євро5-ВО (УКТ ЗЕД ) у кількості 30102 л на загальну суму з ПДВ 1 332 532,80 гривень (т. 1 а.с. 30 (зворот) - 31).

Видаткова накладна та товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів спільно підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача без зауважень та заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами договору термін оплати товару за договором становить 3 (три) дні з дня поставки товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем здійснено часткову оплату поставленого позивачем товару на суму 688 000,00 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 149 від 28.03.2025 на суму 200 000,00 гривень, № 150 від 29.03.2025 на суму 200 000,00 гривень, № 158 від 31.03.2025 на суму 100 000,00 гривень, № 174 від 04.04.2025 на суму 18 000,00 гривень, № 183 від 07.04.2025 на суму 15 000,00 гривень, № 189 від 08.04.2025 на суму 10 000,00 гривень, № 196 від 11.04.2025 на суму 5 000,00 гривень, № 198 від 14.04.2025 на суму 5 000,00 гривень, № 200 від 14.04.2025 на суму 50 000,00 гривень, № 208 від 16.04.2025 на суму 70 000,00 гривень, № 224 від 22.04.2025 на суму 10 000,00 гривень, № 229 від 23.04.2025 на суму 5 000,00 гривень із зазначенням у графі призначення платежу: " оплата за паливо згідно договору № 27/03-25 від 27.03.2025 р." (т. 1 а.с. 19-21).

Залишок заборгованості становить 644 532,80 000,00 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГК України, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, у той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за отриманий товар належним чином не виконав, унаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Cудом установлено, що матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору та/або повернення отриманого товару.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору поставки в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу у розмірі 639 532,80 гривень.

Доказів сплати вказаної суми боргу матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості з урахуванням наданих позивачем доказів часткових розрахунків (на суму 688 000,00 гривень) судом встановлено, що залишок заборгованості складає 644 532,80 гривень.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 639 532,80 гривень заборгованості.

Приймаючи до уваги, що відповідно до приписів статті 14 ГПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог, а також те, що сума заборгованості визначена позивачем є меншою ніж сума заборгованості визначена судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 639 532,80 гривень.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 639 532,80 гривень основного боргу.

Вжиті судом заходи забезпечення позову у цій справі, відповідно до частини 7 статті 145 ГПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно частини 8 статті 145 ГПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції №20880093 від 30.04.2025 сплачено судовий збір у розмірі 9 667,24 гривень за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

З урахуванням ціни позову позивач повинен був сплатити (639 532,80 х 1,5% х 0,8) судовий збір у розмірі 7 674,39 гривень.

Також згідно платіжної інструкції №20880092 від 30.04.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 514,00 гривень за подання до суду заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, приймаючи до уваги подання позивачем позову до суду в електронній формі через підсистему ЄСІТС, сплачена частина судового збору у розмірі 2 295,65 гривень (1 992,85 гривень (9 667,24 гривень - 7 674,39 гривень) + 302,80 гривень (1 514,00 гривень - 1211,20 гривень) підлягає поверненню платнику.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі сплати у більшому розмірі.

Враховуючи, що від Товариства з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" не надходило клопотання про повернення судового збору, питання про повернення переплаченої суми судового збору (2 295,65 гривень) під час ухвалення рішення у справі судом не вирішується.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, судові витрати на сплату судового збору у сумі 8 858,59 гривень (7 647,39 гривень + 1 211,20 гривень) покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Інтернешнл" (21018, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, будинок 31-А, ідентифікаційний код юридичної особи 45297884) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Апстарт Плюс" (01042, місто Київ, вул. Годзенка Дмитра, будинок 4/47, офіс 2, ідентифікаційний код юридичної особи 44512564) 639 532,80 гривень заборгованості за договором поставки № 27/03-25 від 27.03.2025 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 28.03.2025 до договору та 8 858,59 гривень судових витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 22 серпня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.