ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.2025м. СумиСправа № 920/418/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Ковтуна В.М., за участю секретаря судового засідання Павлючок І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 920/418/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР

РАДІО СИСТЕМИ (вул. Воскресенська, буд. 3/5, кв.17, м. Суми,

40000, )

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ВУЛИК-32

(вул. Харківська, 32, м. Суми, 40035, )

про визнання договору укладеним

За участю представників сторін:

від позивача Потураєв С.В.,

від відповідача Тимошенко О.Є.

Суть спору: 19.03.2025 позивач через систему Електронний суд звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати укладеним з часу набрання цим рішенням законної сили між Товариством з обмеженою відповідальністю ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ (Код 21127.420, вул. Воскресенська, буд. 3/5, кв. 17,18, м. Суми, 40000) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку ВУЛИК-32 (Код 40464397, вул. Харківська, буд.32, м. Суми, 40035) договір з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва з додатком №1 у редакції позивача. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025, справу № 920/418/25 призначено судді Ковтуну Володимиру Миколайовичу.

Ухвалою суду від 21.03.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/418/25; призначив підготовче засідання на 21.04.2025, 12:00, встановив сторонам строки для надання процесуальних документів (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив).

03.04.2025 відповідачем надано до суду Відзив на позовну заяву №15/ 02.04.2025 (вх. № 1834, 1992 від 03.04.2025), відповідно до змісту якого просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з визнанням позовної заяви необґрунтованою та відмовити в задоволенні позовних вимог в цілому, судові витрати у повному обсязі покласти та позивача.

07.04.2025 позивачем надано до суду Відповідь на відзив (вх. № 1518 від 07.04.2025).

16.04.2025 відповідачем надано до суду Заперечення на відповідь на відзив від 16.04.2025 (вх. № 2231 від 16.04.2025).

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що у Сумській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі 920/418/25, призначене на 21.04.2025, 12:00 не відбулось, про що складено акт суду від 21.04.2025.

Ухвалою суду від 21.04.2025 призначено підготовче засідання на 12.05.2025, 14:30.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що до Господарського суду Сумської області надійшло повідомлення про замінування будівлі суду, судове засідання у справі 920/418/25, призначене на 12.05.2025, 14:30 не відбулось, про що складено акт суду від 12.05.2025.

Ухвалою суду від 12.05.2025 призначено підготовче засідання на 02.06.2025, 10:30.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що у Сумській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі № 920/418/25, призначене на 02.06.2025,10:30 не відбулося, про що складено акт суду від 02.06.2025.

Ухвалою суду від 02.06.2025 призначено підготовче засідання на 30.06.2025, 14:30.

Ухвалою суду від 30.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу № 920/418/25 до судового розгляду по суті, призначено розгляд справи № 920/418/25 по суті в судове засідання на 04.08.2025,14:30.

Протокольною ухвалою суду від 04.08.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 14.08.2025,11:00.

07.08.2025 відповідачем надано до суду Клопотання від 05.08.2025 (вх. № 4206/25 від 07.08.2025). Відповідно до змісту поданого клопотання просить долучити до справи проект Договору № 2/26544 від 09.04.25 від Відповідача, який було направлено до Позивача з листом № 16/08.04.25. Також просить постановити ухвалу про закриття провадження у справі та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в цілому.

Протокольною ухвалою суду від 14.08.2025 у задоволенні клопотання відповідача від 05.08.2025 (вх. № 4206/25 від 07.08.2025) відмовлено. В обґрунтування підстав відмови судом зазначено, що Клопотання відповідача від 05.08.2025 (вх. № 4206/25 від 07.08.2025) спрямоване на долучення до матеріалів справи нових доказів Договору № 2/26544 від 09.04.2025, які подані з порушенням строків на їх подання, що передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України, а також надані докази - Договір № 2/26544 від 09.04.2025 не є предметом спору у даній справі.

В судовому засіданні 14.08.2025 представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.08.2025 проти задоволення позову заперечував, в свою чергу зазначив також про завищену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі посилалися, як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 14.08.2025 в порядку абз. 1 ч. 1 ст. 219 ГПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголосив скорочене рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» є суб`єктом господарської діяльності та надає послуги у сфері проводового та безпроводового електрозв`язку, супутникового електрозв`язку, будівництві споруд електропостачання та телекомунікацій тощо.

Товариство є постачальником електронних комунікаційних послуг, зареєстроване в Реєстрі постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг за №2035 та надає послуги: доступу до мережі Інтернет, доступу широкосмугового доступу до мережі Інтернет, доступу до мережі Інтернет іншим постачальникам мереж.

01 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» (позивач) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ВУЛИК -32» (відповідач) було укладено Договір №26544 про надання послуг з права доступу до інфраструктури, який неодноразово пролонгувався.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 27.11.2024 у справі № 920/529/24, яке набрало законної сили 21.12.2024, суд зобов`язав Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВУЛИК-32» усунути перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» у доступі до інфраструктури будинку № 32 по вул. Харківській, на якій розміщене телекомунікаційне обладнання та проходять транзитні кабельні лінії ТОВ «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ».

У мотивувальній частині рішення суд також встановив, що наявними у справі доказами підтверджено, що строк дії Договору № 26544 про надання послуг з права доступу до інфраструктури закінчився 31.07.2024 року, виходячи з положень п. 6.2. Договору.

Як зазначає позивач, 15.01.2025 ОСББ «ВУЛИК-32» звернулось до позивача з листом, яким повідомляло про закінчення договору доступу, та прохало до 31.01.2025 вирішити питання: заключити новий договір на право доступу до інфраструктури будинку ОСББ або демонтувати своє обладнання та кабельні лінії.

20.01.2025 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив, з метою підготовки до переукладання Договору з доступу до елементів інфраструктури будинку, відповідно до розділів ІІ та IV «Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів будівництва», затвердженої наказом Мінрегіону від 25.09.2018 №247, надати інформацію про кількість та перелік операторів (провайдерів) що здійснюють свою діяльність з телекомунікаційних послуг мешканцям будинку №32 по вул. Харківській у м. Суми станом на 01 січня 2025 року.

Також позивач просив надати розрахунок додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта ОСББ «ВУЛИК-32», пов`язаних з наданням доступу до елементів інфраструктури будинку №32 по вул. Харківській у м. Суми та їх документальне підтвердження.

У відповідь на запит відповідач надав лист №3 від 22.01.2025р., яким не надав інформацію про кількість та перелік операторів (провайдерів) та не надав розрахунок додаткових витрат власника інфраструктури об`єкта та їх документальне підтвердження.

Натомість відповідач повідомив наступне: «Умови договору повинні відповідати Закону України № 1834-VIII від 07 лютого 2017 року «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж».

При складанні проекту договору з доступу просимо врахувати та надати до нього:

- Проведення технічної інвентаризації засобів електронної комунікації;

- Елементи інфраструктури для розміщення технічних засобів електронних комунікацій;

- Схему розміщення обладнання, кількість, тип, маркування;

- Електричну схему підключення обладнання;

- Технічні дані та режим роботи електроустановок;

- Договір з енергопостачальником;

- Плата за доступ періодична, розмір якої складає 5% розміру мінімальної заробітної плати.

Підґрунтя:

1) Рішення засідання правління №2П/24 від 13.08.2024р. Виписка з протоколу надається;

2) Технічні умови не надавалися і роботи що мали виконатися для доступу до елементів інфраструктури не виконувалися;

3) Необхідність утримання елементів інфраструктури в належному стані;

4) Для забезпечення недискримінаційного доступу для всіх надавачів телекомунікаційних послуг».

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2025 року позивач направив на адресу відповідача оформлений ТОВ «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» проект договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва №26544/2025 від 27 січня 2025 року у двох примірниках з Переліком елементів інфраструктури об`єктів будівництва, наданих для доступу та технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єктів будівництва (додаток №1) та супровідний лист до нього.

У супровідному листі позивач зазначив, що згідно ст. 1 ЗУ «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» №1834-VIII, доступ до інфраструктури об`єкта доступу - право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів електронних комунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу. Також просило протягом 20 днів підписати обидва примірники договору та один з них повернути на адресу ТОВ «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ».

Проект договору був вручений відповідачу 30.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення листа № 817.

У відповідь на пропозицію укласти договір відповідач направив листа №8 від 04.02.2025р., яким повідомив, що для розгляду звернення про погодження договору просимо надати запит відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Правила надання доступу до інфраструктури об`єктів будівництва».

На означений лист відповідача позивач надав відповідь від 05.02.2025р. №14, в якій зазначив, що запит подається відповідно до пунктів 3, 4, 5 розділу «Порядок звернення замовника до власника об`єкта будівництва для отримання доступу до об`єкта будівництва» Правил № 610 від 18.07.2018, які в сукупності регламентують видачу технічних умов. Проте, у період воєнного часу надання замовнику доступу до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється без розроблення та видачі технічних умов з доступу та проектної документації з доступу.

Позивач наголосив у листі, що підставою для укладення договору з доступу, згідно законодавства, є письмове звернення замовника, підписане уповноваженою належним чином його посадовою особою (представником), до якого додаються два примірники проекту договору з доступу. Відповідно до ч. 3 цієї статті, укладення договору з доступу здійснюється сторонами у строк, що не може перевищувати один місяць з дня надходження власникові інфраструктури об`єкта доступу документів, передбачених частиною другою цієї статті. Ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку. Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України Закон №1834-VIII, відмова в укладенні договору з доступу з інших підстав, ніж визначені у цій статті, забороняється.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що станом на день звернення з позовом до суду відповідачем проект договору не підписаний, зауважень, доповнень до проекту договору не надавалось. Письмової відмови від укладення договору позивачу не надано, проект договору не повернуто позивачу. Не надане також підтвердження додаткових витрат Власника на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом з розрахунком розміру щомісячної плати за цим договором.

Отже, позивач зазначає, що відповідач, в порушення законодавства, ухиляється від укладення договору № 26544/2025 з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва, чим порушує як законодавство, так і право позивача на здійснення своєї господарської діяльності з надання послуг проводового та безпроводового електрозв`язку, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір у даній справі, суд керується наступним:

Переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про електронні комунікації» постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг мають право, в тому числі на установлення технічних засобів електронних комунікацій у приміщеннях, що належать їм на належних правових підставах, з дозволу власника приміщення та розміщення на елементах інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту та електроенергетики технічних засобів електронних комунікацій на договірних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про електронні комунікації» доступ до елементів інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі, що не перебувають у власності постачальників електронних комунікаційних послуг та/або мереж для розгортання загальнодоступних електронних комунікаційних мереж, здійснюється відповідно до Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж».

Закон України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» (далі Закон №1834-VIII) визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів електронних комунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.

Згідно зі ст. 4 Закону №1834-VIII забезпечення доступу до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється за такими принципами: 1) державне регулювання доступу до інфраструктури об`єкта доступу; 2) доступ до інфраструктури об`єкта доступу виключно на договірній основі; 3) забезпечення недискримінаційного доступу замовника до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування ним; 4) доступність та відкритість інформації щодо можливості доступу до інфраструктури об`єкта доступу; 5) забезпечення надання доступу до інфраструктури об`єкта доступу на строк не менше строку надання електронних комунікаційних послуг споживачам; 6) ефективне користування інфраструктурою об`єкта доступу, доступ до якого є обмеженим.

Відповідно до ст. 1 Закону замовник доступу до інфраструктури об`єкта доступу (далі - замовник) - суб`єкт господарювання (оператор електронних комунікацій, постачальник електронних комунікаційних послуг або уповноважена ним особа), який звернувся чи має намір звернутися до власника інфраструктури об`єкта доступу із запитом про надання доступу до конкретного елемента інфраструктури об`єкта доступу або який уклав договір з доступу.

Доступ до інфраструктури об`єкта доступу - право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів електронних комунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу.

Інфраструктура об`єкта будівництва - будинки, у тому числі житлового фонду, будівлі, споруди будь-якого призначення, опори зовнішнього освітлення, колектори, системи водопостачання та водовідведення, вертикальні труби-стояки, системи кабельних коробів, трубопроводів, лотоків, драбин, поверхові розподільні монтажні шафи систем зв`язку та сигналізації (окремі або суміщені з електрообладнанням) тощо, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах.

Елементи інфраструктури об`єкта доступу - складові частини інфраструктури відповідного об`єкта доступу, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах.

Договір з доступу - договір, укладений згідно з законодавством між власником інфраструктури об`єкта доступу і замовником про доступ до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування нею або її елементами для забезпечення можливості надання електронних комунікаційних послуг замовником і отримання таких послуг їх споживачами, з урахуванням умов, визначених цим Законом.

За приписами ст.14 Закону власник інфраструктури об`єкта доступу має право відмовляти замовнику в укладенні договору з доступу виключно з підстав, визначених цим Законом.

Особливості укладення договору з доступу визначені ст. 16 Закону. Доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Укладення договору з доступу здійснюється після видачі замовнику технічних умов з доступу та погодження власником інфраструктури об`єкта доступу проектної документації з доступу.

Підставою для укладення договору з доступу є письмове звернення замовника, підписане уповноваженою належним чином його посадовою особою (представником), до якого додаються два примірники таких документів: 1) проектна документація з доступу до інфраструктури об`єкта доступу (засвідчені замовником копії проектної документації з доступу); 2) проект договору з доступу. Укладення договору з доступу здійснюється сторонами у строк, що не може перевищувати один місяць з дня надходження власникові інфраструктури об`єкта доступу документів, передбачених частиною другою цієї статті.

Ухилення від укладення договору з доступу є порушенням цього Закону. Спори, пов`язані з ухиленням від укладення договору з доступу, вирішуються в судовому порядку.

Власник інфраструктури об`єкта доступу може відмовити замовнику в укладенні договору з доступу з таких підстав:

1) звернення щодо укладення договору з доступу підписано не уповноваженою належним чином посадовою особою (представником) замовника або складено з порушенням відповідних правил надання доступу до інфраструктури об`єкта доступу;

2) встановлена законом або чинним судовим рішенням, що набрало законної сили, заборона щодо укладення договору з доступу;

3) ліквідація (знищення) або розібрання (демонтаж) окремих елементів інфраструктури об`єкта доступу після надходження до власника цієї інфраструктури об`єкта доступу звернення про укладення договору з доступу;

4) ненадання замовником документів, передбачених частиною другою статті 16 цього Закону.

Відмова в укладенні договору з доступу з інших підстав, ніж визначені у цій статті, забороняється.

Відповідно до п. 42 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» під час дії воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях та протягом одного року після його припинення чи скасування надання замовнику доступу до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється без розроблення та видачі технічних умов з доступу та проектної документації з доступу.

З урахуванням зазначених положень, обов`язковість укладення договору з доступу прямо передбачена ст. 16 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» .

Обов`язок укладення договору, з урахуванням дії в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента №64/2022 від 24.02.2022 та положень п.42 розділу VI Закону, виникає після письмового звернення замовника, підписаного уповноваженою належним чином його посадовою особою (представником), до якого додаються два примірники проекту договору з доступу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідне письмове звернення, підписане директором ТОВ «ТЦ РАДІО СИСТЕМИ», до якого додано примірники проекту договору, було надіслане позивачем відповідачу 28.01.25 та отримане ОСББ «ВУЛИК -32» 30.01.25, що підтверджується описом-вкладенням у цінний лист з накладною квитанцією про відправлення, та повідомленням про вручення листа.

Заперечуючи заявлені позивачем позовні вимоги, відповідач вказує на те, що попередній договір №26544 від 01.08.2016 закінчився 31.07.2024р., та на п. 29 Правил надання доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2018 р. № 610 та вважає, що Замовник зобов`язаний демонтувати технічні засоби телекомунікації протягом 20 робочих днів з дня закінчення договору, окрім цього відповідач посилається на розділ «Порядок звернення замовника до власника об`єкта будівництва для отримання доступу до об`єкта будівництва» Правил № 610 та зазначає, що Позивач мав звернутись до нього із Запитом про надання доступу, але такого запиту він не отримував.

У встановлений ст. 16 вищезазначеного Закону строк (один місяць) договір між сторонами не укладений, відповідні докази матеріали справи не містять.

В свою чергу, суд вважає відмову відповідача від укладення спірного договору безпідставною та такою, що порушує права позивача, оскільки ОСББ «ВУЛИК-32» не зазначено вказаних у ст. 16 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» підстав для відмови замовнику в укладенні договору з доступу. Водночас, відмова в укладенні договору з доступу з інших підстав, ніж визначені у цій статті, забороняється.

Щодо проекту договору №26544/2025 з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва з Додатком №1 від 27.01.25, запропонованого позивачем, суд зазначає, що проект відповідає вимогам Закону №1834-VIII, Правилам надання доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2018 р. № 610, містить істотні умови визначені ч. 6 ст. 16 Закону, зокрема повне найменування сторін договору з доступу; детально визначені елементи інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу; конкретно визначені технічні засоби електронних комунікацій, розміщені на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу (додаток № 1 до договору); розмір плати за доступ (становить 00 (нуль) гривень 00 коп., за місяць користування); права та обов`язки власників інфраструктури об`єкта доступу і замовників, порядок доступу до технічних засобів електронних комунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта доступу; умови захисту технічних засобів електронних комунікацій; порядок здійснення власником інфраструктури об`єкта доступу перевірки за користуванням замовником визначеними елементами інфраструктури об`єкта доступу; строк дії договору з доступу; відповідальність сторін; умови розірвання договору з доступу, внесення змін до договору.

Суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності в проекті договору встановленого розміру плати за доступ, оскільки у відповідності до приписів частини 3 статті 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» №1834-VIII від 7 лютого 2017 року, періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності підтверджених додаткових витрат власника на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом. В той же час, власником не надано до суду докази понесених ним додаткових витрат. У разі незгоди зі змістом цього договору відповідач не позбавлений можливості в установленому законом порядку ініціювати внесення відповідних змін до нього, обґрунтувавши їх належними доказами.

Враховуючи вищевикладена, суд вважає вимоги позивача щодо визнання укладеним договору №26544/2025 з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва з Додатком №1 від 27.01.25 до договору правомірними.

Визнання договору укладеним з викладенням його змісту у резолютивній частині судового рішення як один із способів установлення господарських правовідносин є належним способом захисту прав суб`єктів господарювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Приймаючи до уваги викладені вимоги законодавства, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню позов у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним:

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3028 грн 00 коп. судового збору та 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення судового збору.

Відповідно до матеріалів справи позивачем за платіжною інструкцією № 368 від 19.03.2025 сплачено 3028 грн 00 коп. судового збору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3028 грн 00 коп. судового збору.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача 10 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничих допомогу, розмір яких обґрунтовує укладеним договором про надання правничої (правової) допомоги № 1103 від 11.03.2025, випискою про оплату послуг адвоката від 19.03.2025. На підтвердження повноважень адвоката надано Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія СМ № 000514 від 01.03.2018.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

З урахуванням вищезазначених вимог закону при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Водночас у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі № 908/2702/21 здійснивши правовий аналіз норм статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо.

Отже, Верховний Суд висновує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

За приписами частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/20, відповідно до яких Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Господарський суд надав оцінку наданим позивачу послугам професійної правової допомоги та дійшов таких висновків.

Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеній у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.01.2023 у cправі № 908/2702/21, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України і не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що представником відповідача в судовому засіданні 14.08.2025 зазначено про завищену вартість витрат на правничу допомогу.

Також суд виходить із того, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21).

Суд зауважує, що спір у даній справі є незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню адвокатом, спірні правовідносини не передбачають.

Таким чином, враховуючи, що адвокатом, крім заяв по суті спору (позовної заяви, відповіді на відзив) інших документів по суті справи подано не було, суд вважає заявлений представником позивача до стягнення 10 000 грн 00 коп. розмір витрат на правничу допомогу необґрунтованим.

Ураховуючи викладене, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності даної справи, а також час, який міг би витратити адвокат на написання позовної заяви та консультацію позивача з правових питань в межах даного спору як кваліфікований фахівець, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. У відшкодуванні понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн 00 коп. суд відмовляє в їх розподілі за необґрунтованістю.

На підставі наведеного, позивачу за рахунок відповідача суд відшкодовує 3028 грн 00 коп. судового збору та 7000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу, в іншій частині судових витрат суд відмовляє за недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 185, 232, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати укладеним з часу набрання цим рішенням законної сили між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» (Код 21127420, вул. Воскресенська, буд. 3/5, кв. 17,18, м. Суми, 40000) та ОБ`ЄДНАННЯМ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ВУЛИК-32» (Код 40464397, вул. Харківська, буд.32, м. Суми, 40035) договір з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва з додатком №1 у наступній редакції:

ДОГОВІР №26544/2025

з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва

м. Суми 27 січня 2025 року

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» в особі директора КОСТРУБІНА Олександра Івановича, який діє на підставі Статуту, іменоване далі - Замовник, з однієї сторони та ОБ`ЄДНАННЯ СПІВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ВУЛИК-32» в особі голови ТИМОШЕНКА Олександра Євгеновича, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, далі Власник, разом іменуються - Сторони, а кожна окремо Сторона, уклали цей договір (далі - Договір) про наступне:

1. Предмет договору.

1.1. Замовник замовляє та оплачує, а Власник надає право доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва для розміщення технічних засобів телекомунікацій (далі доступ) будинку №32 по вулиці Харківській в місті Суми.

1.2. Перелік елементів інфраструктури об`єктів будівництва, наданих для доступу та технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єктів будівництва, є невід`ємною частиною договору та оформляється додатком до цього договору (Додаток 1).

2. Вартість доступу та порядок розрахунків.

2.1. Вартість доступу за цим договором (розмір щомісячної плати) становить 00 (нуль) гривень 00 коп. за місяць користування.

У відповідності до приписів частини 3 статті 17 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» №1834-VIII від 7 лютого 2017 року, періодична плата за доступ може встановлюватись виключно за наявності підтверджених додаткових витрат Власника на утримання елементів інфраструктури об`єкта доступу, пов`язаних з наданим доступом.

Розрахунок розміру щомісячної плати здійснюється відповідно до Методики визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта будівництва, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 25.09.2018 №247 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 28.09.2018 за №1119/32571 (далі Методика), для кожного з елементів об`єктів будівництва.

Розрахунок розміру щомісячної плати за цим договором не здійснювався за відсутності додаткових витрат Власника. Вартість доступу визначена за домовленістю сторін.

2.2. Плата за доступ до елементів інфраструктури об`єкта будівництва за перший період здійснюється з дати укладення договору за поточний місяць. У подальшому плата за доступ здійснюється Замовником щоквартально, до кінця останнього місяця кварталу на основі рахунка, який надається Власником. Замовник має право сплатити передплату за кілька розрахункових періодів та/або повну суму Договору, визначену в п.2.1.

2.3. Плата за доступ здійснюється протягом строку дії договору або до дати фактичного демонтажу елементів інфраструктури телекомунікаційних мереж, розміщених на об`єктах будівництва, зазначених у Додатку 1 до договору.

2.4. Оплата здійснюється у національній валюті шляхом безготівкового перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Власника, зазначений в рахунку.

2.5. Сторони щокварталу засвідчують факт надання доступу актом надання доступу.

2.6. Власник надає щокварталу до 10 числа останнього місяця кварталу Замовнику: акт надання доступу (два примірники, по одному для кожної сторони); рахунок на оплату доступу.

2.7. Замовник підписує та повертає Власнику один примірник акту надання доступу не пізніше 10 числа наступного місяця або надає мотивовану письмову відмову від його підписання. У разі неотримання у зазначений строк Власником підписаного Замовником акту надання доступу або мотивованої відмови від його підписання такий акт вважається підписаним Замовником, а доступ таким, що наданий.

2.8. Розмір щомісячної плати за доступ не може змінюватися протягом одного року з

дня укладення цього договору.

3. Права та обов`язки сторін.

3.1. Власник має право:

3.1.1. на своєчасне отримання плати за доступ згідно з умовами договору;

3.1.2. на отримання інформації щодо строків проведення монтажних та експлуатаційних робіт засобів телекомунікацій та перевіряти хід виконання Замовником робіт відповідно до договору з доступу;

3.1.3. вимагати здійснення Замовником демонтажу технічних засобів телекомунікаційних мереж, розміщених на елементах об`єктів будівництва, на підставах та у порядку, що визначені Правилами надання доступу до інфраструктури об`єкта будівництва, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 18.07.2018 №610 (далі Правила доступу);

3.1.4. самостійно або із залученням третіх осіб демонтувати технічні засоби телекомунікаційних мереж, розміщені на елементах об`єктів будівництва, на підставах та у порядку, що визначені цим договором та Правилами доступу;

3.1.5. на відшкодування понесених витрат та прямих збитків у зв`язку з проведенням демонтажу технічних засобів телекомунікаційних мереж, розміщених на елементах об`єктів будівництва;

3.1.6. перевіряти стан виконання Замовником робіт з розміщення технічних засобів телекомунікаційних мереж на елементах об`єктів будівництва, визначених у Додатку 1;

3.1.7. у разі виявлення відхилень розміщення телекомунікаційних мереж у частині габаритів, стану елементів кріплення та маркування надсилати Замовнику відповідний акт-претензію;

3.1.8. вимагати від Замовника усунення виявлених порушень під час проведення монтажних робіт та експлуатації технічних засобів телекомунікаційних мереж, розміщених на елементах об`єктів будівництва;

3.1.9. змінювати розмір плати на підставах та у порядку, визначених Методикою, та розмір щомісячної плати з урахуванням пункту 2.8. цього Договору.

3.2. Власник зобов`язаний:

3.2.1. повідомляти Замовнику про проведення капітального ремонту чи реконструкції елементів інфраструктури об`єкта будівництва з розміщеними технічними засобами телекомунікацій не пізніше ніж за 10 робочих днів до початку проведення ремонту чи реконструкції;

3.2.2. надавати замовнику відповідно до договору з доступу безперешкодний доступ до всіх технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта доступу;

3.2.3. не допускати дискримінаційних дій стосовно замовника;

3.2.4. забезпечувати можливість електроживлення технічних засобів телекомунікацій замовника або погоджувати приєднання технічних засобів телекомунікацій до електромереж згідно із законодавством;

3.2.5. повідомляти Замовнику про виявлені дефекти чи пошкодження технічних засобів телекомунікацій, розміщених на об`єктах доступу;

3.2.6. здійснювати за власний рахунок поточний та капітальний ремонт елементів інфраструктури об`єкта доступу, якими користується Замовник на підставі договору з доступу, і не допускати замовлення та виконання будь-яких додаткових робіт та послуг щодо утримання таких елементів інфраструктури об`єкта доступу за рахунок Замовника;

3.2.7. повідомляти Замовнику в установлений цим договором спосіб про результати огляду, що стосуються умов експлуатації або цілісності телекомунікаційних мереж;

3.2.8. запобігати пошкодженням технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта будівництва, під час виконання Власником експлуатаційних робіт;

3.2.9. забезпечити захист технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах об`єкта будівництва;

3.2.10. забезпечити Замовнику цілодобовий безперешкодний доступ до всіх технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта будівництва. Доступ представника (представників) Замовника здійснюється шляхом подання до власника повідомлення у телефонному режимі (цілодобовий контактний номер +32).

3.3. Замовник має право:

3.3.1. на отримання інформації про: проведення капітального ремонту чи реконструкції елементів інфраструктури об`єкта будівництва з розміщеними технічними засобами телекомунікацій; виявлені під час огляду Власником дефекти чи пошкодження технічних засобів телекомунікацій, розміщених на об`єктах будівництва; виведення з експлуатації об`єкта доступу або окремих його елементів;

3.3.2. на цілодобовий безперешкодний доступ до всіх технічних засобів телекомунікацій, які розміщені на елементах інфраструктури об`єктів будівництва;

3.3.3 на отримання згідно із законодавством електроживлення для забезпечення функціонування технічних засобів телекомунікацій;

3.3.4. на приєднання технічних засобів телекомунікацій до електромереж згідно із законодавством;

3.3.5. виконувати технічне обслуговування та ремонт обладнання, монтаж/демонтаж засобів телекомунікаційних мереж, розміщених на елементах інфраструктури

об`єктів будівництва, інші роботи.

3.4. Замовник зобов`язаний:

3.4.1. працівників, які здійснюють доступ до технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта будівництва, забезпечити посвідченнями або іншими документами які ідентифікують особу із зазначенням посади та/або іншої інформації, яка підтверджує наділення повноваженнями з боку Замовника;

3.4.2. розглядати акти-претензії Власника протягом 20 робочих днів з дати їх отримання;

3.4.3. усувати протягом 30 робочих днів з дня отримання акту-претензії встановлені таким актом-претензією відхилення у розміщенні елементів телекомунікаційних мереж у частині їх габаритів, стану їх кріплення та маркування;

3.4.4. не допускати самовільного використання елементів інфраструктури об`єкта будівництва, що належать Власнику;

3.4.5. за необхідності проведення аварійно-відновних робіт на телекомунікаційних мережах подати аварійну заявку Власнику у телефонному режимі (контактний номер +32);

3.4.6. не допускати розміщення технічних засобів телекомунікацій на елементах інфраструктури об`єкта будівництва без погодження із Власником;

3.4.7. забезпечити захист технічних засобів електронних комунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єкта доступу, якими користується Замовник на підставі цього договору, від їх умисного пошкодження (демонтажу або руйнування);

3.4.8. розміщувати на своїх технічних засобах телекомунікацій на зручному для огляду місці інформацію про найменування Замовника та номер контактного телефону;

3.4.9. своєчасно сплачувати плату за доступ до інфраструктури об`єкта доступу.

3.5. Під час виконання цього договору сторони зобов`язуються дотримуватися

нормативних актів, що регулюють правила техніки безпеки, охорони праці та охорони

навколишнього середовища.

4. Відповідальність сторін.

4.1. У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

4.2. Сторона не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності).

Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання

цього договору.

4.3. Відповідальність за збереження та належний стан роботи технічних засобів телекомунікацій несе Замовник.

4.4. Власник несе відповідальність за захист технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах об`єкта будівництва.

4.5. Власник несе відповідальність за шкоду, заподіяну ним засобам телекомунікаційних мереж внаслідок дій, не пов`язаних з цим договором.

4.6. Власник не несе відповідальності за наслідки, пов`язані з демонтажем елементів телекомунікаційних мереж, відповідно до Правил доступу, якщо це сталося у разі невиконання умов цього договору Замовником, розірвання договору або у разі закінчення строку його дії.

4.7. Замовник несе відповідальність за шкоду, заподіяну ним елементам інфраструктури об`єктів будівництва.

4.8. У разі недотримання строків оплати, зазначених у пункті 2.2. цього договору більш ніж на два розрахункових періоди, Замовник на вимогу Власника сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу.

5. Особливі умови.

5.1. Сторони не мають права передавати третім особам права та обов`язки за цим договором без взаємної письмової згоди.

5.2. Реорганізація (перетворення) однієї із сторін не є підставою для розірвання цього договору або зміни його умов. У такому випадку до нової сторони переходять права і

обов`язки за договором з доступу.

5.3. У разі зміни місцезнаходження, банківських та інших реквізитів, процедури реорганізації або ліквідації однієї із сторін така сторона зобов`язується повідомити іншій стороні про зміни протягом 10 календарних днів з моменту настання відповідної події.

6. Порядок вирішення спорів.

6.1. Всі спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів. Спори між сторонами з питань, щодо яких не було досягнуто згоди, вирішуються відповідно до законодавства.

6.2. Сторони не звільняються від своїх зобов`язань по цьому Договору, як при наявності будь-якого спору чи розбіжностей, так і у випадку передачі спірного питання на розгляд суду.

7. Строк дії та умови зміни, розірвання договору.

7.1. Строк дії. Договір набуває чинності з "__ " _________ 2025 року і діє протягом року з моменту його укладення.

7.2. Пролонгація. Строк дії цього договору вважається продовженим на тих же умовах та на той самий строк без укладення додаткової письмової угоди, якщо жодна із Сторін не пізніше, чим за чотири місяці до закінчення строку дії цього Договору нет заявить про свій намір припинити його. Правило автоматичної пролонгації застосовується необмежену кількість разів.

7.3. Припинення. Дія цього договору може бути достроково припинена у випадках:

- за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього договору;

- за рішенням суду.

7.4. Замовник повинен припинити користування елементами об`єкта будівництва в таких випадках:

- закінчення строку дії договору;

- наявність відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

У разі розірвання договору з доступу за рішенням суду або закінчення строку його дії Замовник зобов`язаний демонтувати технічні засоби телекомунікацій протягом 30 робочих днів з дня розірвання договору з доступу або іншого строку, письмово узгодженого сторонами, закінчення строку його дії.

7.5. За умови належного виконання Сторонами своїх обов`язків за договором, у відповідності з принципами визначеними статтею 4 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», строк дії цього Договору не може бути меншим строку надання Замовником електронних комунікаційних послуг споживачам, що мешкають/ ведуть діяльність в будинку №32 по вулиці Харківській в місті Суми.

8 Форс-мажорні обставини.

8.1. Сторони не несуть відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання стало наслідком забороняючих заходів держави, місцевих органів влади або обставин непереборної сили, до яких відносяться події, на які Сторони не можуть впливати і не несуть відповідальності за їх виникнення. У разі виникнення обставин непереборної сили термін виконання зобов`язань за цим Договором може бути перенесений за домовленістю сторін. У разі

недосягнення домовленості цей Договір втрачає чинність.

8.2. Сторона, для якої виникли обставини непереборної сили не пізніше 3-х робочих днів, зобов`язана будь-якими доступними засобами повідомити як про виникнення цих обставин, так і про припинення їх дії іншу Сторону. Доказами настання форс- мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

9. Інші умови.

9.1. Сторони визнають, що будь-яка інформація, отримана однією зі сторін щодо іншої сторони в ході переддоговірних відносин з укладення цього договору або в ході виконання договору, являє собою конфіденційну інформацію (комерційну таємницю), окрім інформації, яка може бути отримана будь-якою особою із загальнодоступних джерел.

9.2. Сторони зобов`язуються, не обмежуючись терміном, забезпечити конфіденційність і збереження інформації відповідно до законодавства України та цього договору, і здійснювати її розкриття третім особам тільки за згодою іншої сторони договору, крім випадків, передбачених законодавством України та цим договором.

Інформація, що підлягає розкриттю у випадках, передбачених в абзаці першому цього пункту, розкривається (передається) в обсязі, необхідному для досягнення цілей, відповідно до яких вона передається.

10. Заключні положення.

10.1. Договір складено у двох оригінальних примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної сторони.

10.2. Зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення додаткових угод до нього. Додаткові угоди до договору укладаються сторонами у двох примірниках, є невід`ємною частиною договору і вступають в силу з моменту підписання сторонами.

10.3. Після підписання цього договору всі попередні переговори, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу.

10.4. Своїм підписом під цим Договором, Сторони підтверджують, що особи, які визначені в преамбулі Договору, персональні дані яких будуть використовуватися у зв`язку з виконанням даного Договору, ознайомлені з правами та обов`язками, які визначені Законом України «Про захист персональних даних». Сторони надають згоду на обробку (у тому числі збирання, використання та зберігання) їх персональних даних (даних керівників та інших робітників), зазначених у документах Сторін, з метою ведення господарської діяльності Сторін, забезпечення реалізації податкових відносин, ведення бухгалтерського обліку та Бази даних контрагентів Сторін.

10.5. Додатки до договору:

10.5.1. Додаток 1 перелік елементів інфраструктури об`єктів будівництва, наданих для доступу та технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури об`єктів будівництва.

Реквізити та підписи сторін:

Власник

ОБ`ЄДНАННЯ СПІВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ВУЛИК-32»

вул. Харківська, буд. 32, м. Суми, Сумська область, 40035

Контактні телефони: +32

________________ 2025 року

______________________ О.Є. Тимошенко

/підпис/

Замовник

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ»

вул. Воскресенська, буд. 3/5, кв., 17,18, м. Суми, Сумська область, 40000

, ІПН 96, платник ПДВ

тел. +380 (542) 619102, 619101

28 січня 2025 року

________________________ О.І. Кострубін

/підпис/

Додаток 1

до договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта будівництва

№26544/2025 від 27 січня 2025 року

Перелік

елементів інфраструктури об`єктів будівництва, наданих для доступу та

технічних засобів телекомунікацій, розміщених на елементах інфраструктури

об`єктів будівництва.

№ з/п Адреса Вулиця № буд. Інформація про обладнання Назва технічного

засобу Кільк., од. Місце розташування

1 вул. Харківська, м. Суми, Сумська область 32 Edge-corE ECS3510 1 1 під`їзд технічний поверх

2 вул. Харківська, м. Суми, Сумська область 32 ProCurve 2610-24 1 4 під`їзд технічний поверх

3 вул. Харківська, м. Суми, Сумська область 32 Телекомунікаційні лінії Технічний поверх, сходові марші під`їздів будинку

Власник Голова ОСББ «ВУЛИК-32» О.Є. Тимошенко

Замовник Директор ТОВ «ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ» О.І. Кострубін

3. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ВУЛИК-32 (вул. Харківська, 32, м. Суми, 40035, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР РАДІО СИСТЕМИ (вул. Воскресенська, буд. 3/5, кв.17, м. Суми, 40000, ) 3028 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 7000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складене та підписане суддею 21.08.2025.

Суддя В.М. Ковтун