РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2025Справа № 910/1114/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" вул. За Рудкою, будинок 14, квартира 79, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46003

до Державного підприємства "Гарантований покупець" вул. Петлюри Симона, 27, м. Київ, 01032

про стягнення 6 351 099,19 грн.

представники учасників справи:

від позивача : Савченко О.В.

від відповідача: Фартушна В.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 6 351 099,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 3132/07/24 про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії від 26.02.2024 року в частині своєчасної оплати послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1114/25, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч. 3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 19.03.2025 року.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через канцелярію суду 07.03.2025 року від позивача надійшов відзив на позовну заяву № 15/1128 від 05.03.2025 року, з доказами надсилання його на адресу позивача, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Гарантований покупець зобов`язаний здійснювати своєчасно та в повному обсязі оплату затвердженої Регулятором послуги за механізмом ринкової премії, що надається виробниками, яким встановлено «зелений» тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, згідно пункту 12 частини 9 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії". Відповідно до п. 2.1 договору Сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законами України "Про ринок електричної енергії" та "Про альтернативні джерела енергії". Відповідач наголошує, що розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яка є джерелом фінансування придбання послуги за механізмом ринкової премії, наданої ДП "Гарантований покупець" за квітень, травень, червень 2024 року на момент подачі позову Регулятором не затверджувався, отже, на думку відповідача, факт відсутності затвердження вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" за квітень, травень, червень 2024 року унеможливлює здійснення Гарантованим покупцем розрахунку з позивачем, у зв`язку з чим відповідач наголошує на ненастанні строку розрахунків та передчасність позовних вимог.

Окрім того відповідач зазначає, що з урахуванням введення з 24.02.2022 року військового стану в Україні через агресію Російської Федерації проти України та зважаючи на важливість Гарантованого покупця для економіки України, беручи до уваги соціальну спрямованість його діяльності, особливо в період дії режиму воєнного стану, вбачається настання непереборної сили, що, на думку відповідача, унеможливлює стягнення з відповідача коштів.

Наразі, як зазначає відповідач, про настання обставин непереборної сили останній повідомляв усіх своїх контрагентів, в тому числі позивача на своєму офіційному сайті.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" 11.03.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив б/н від 11.03.2025 року, з доказами надсилання на адресу відповідача, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що умовами договору та Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641, не встановлено жодної залежності строку сплати наданих послуг за механізмом ринкової премії від дати затвердження Регулятором (НКРЕКП) розміру вартості послуг за механізмом ринкової премії, у зв`язку з чим позивач наголошує, що відсутність затвердження Регулятором вартості послуги жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за фактично надані та прийняті послуги.

Також позивач зазначає, що пунктом 6.3 Договору передбачено підтвердження виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії відповідним сертифікатом торгово-промислової палати, проте посилання відповідача на повідомлення Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність обставин непереборної сили, оскільки в ньому не зазначено, яким чином відповідні форс-мажорні обставини впливають на конкретне зобов`язання саме між сторонами даної справи.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" 19.03.2025 року представником позивача подано заяву б/н від 19.03.2025 року про зменшення суми позовних вимог, з доказами надсилання на адресу відповідача, в якій позивач зазначає, що після подання позовної заяви до суду відповідачем 11.03.2025 року було сплачено позивачу 2 074 186,98 грн. за надані позивачем послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії за квітень 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 485 від 11.03.2025 року, отже відповідачем після пред`явлення позову до нього було частково сплачено основну суму заборгованості у розмірі 2 074 186,98 грн.

За змістом вказаної заяви з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості позивач зазначає, що станом на 19.03.2025 року прострочена заборгованість відповідача складає 4 276 912,21 грн. у зв`язку з чим просить суд стягнути зазначену заборгованість з відповідача за надані у період часу травень 2024 року - червень 2024 року послуги за договором № 2132/07/24 від 26.02.2024 року., а також повернути з Державного бюджету України частину сплаченого судового збору у розмірі 24 890,24 грн. у зв`язку зі зменшенням позовних вимог.

Поряд із цим, до початку підготовчого засідання представником відповідача через систему "Електронний суд" 19.03.2025 року подано дві ідентичні за змістом заяви б/н від 19.03.2025 року, з доказами надсилання на адресу позивача, в яких відповідач зазначає, що розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії, придбаної ДП "Гарантований покупець" у лютому-травні 2024 року був затверджений лише 17.07.2024 року постановою НКРЕКП № 1331, яка опублікована 18.07.2024 року; послуга у червні 2024 року була затверджена лише 09.10.2024 року постановою НКРЕКП № 1734, яка опублікована 10.10.2024 року. Отже, на думку представника відповідача, посилання позивача на пункт 12.20 Порядку в частині строків оплати йде в розріз з вимогами Закону, який чітко визначає, що відповідач має зобов`язання по оплаті виключно затвердженої Регулятором послуги.

Додатково відповідач повідомив про здійснення 11.03.2025 року оплати на суму 2 074 186,98 грн. за електроенергію за квітень 2024 року, що підтверджується платіжним дорученням № 458449, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження в частині стягнення 2 074 186, 98 грн. та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вищевказані документи судом долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, а також зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, закрито підготовче провадження у справі № 910/1114/25 та призначено справу до судового розгляду по суті 30.04.2025 року.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 30.04.2025 та 21.05.2025 року протокольними ухвалами оголошено перерви на 21.05.2025 та 28.05.2025 року відповідно.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання з розгляду справи по суті представником відповідача через систему "Електронний суд" 12.05.2025 року подано заяву б/н від 12.05.2025 року, з доказами надсилання на адресу позивача, в якій відповідач зазначає про здійснення 25.04.2025 року оплати за Договором в сумі 1 321 795,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 475 106, отже враховуючи часткову сплату Гарантованим покупцем грошових коштів за електроенергію за травень 2024 року, вимоги про стягнення грошових коштів за електроенергію в розмірі 1 321 795,25 грн., у зв`язку з чим просить закрити провадження в частині стягнення 1 321 795,25 грн. у зв`язку з відсутністю спору.

Також до початку судового засідання через систему "Електронний суд" представником відповідача 21.05.2025 року подано заяву б/н від 21.05.2025 року, з доказами надсилання на адресу позивача, в якій відповідач зазначає про здійснення 19.05.2025 року оплати в сумі 159 683,27 грн. за електроенергію за травень 2024 року, що підтверджується платіжним дорученням № 480 460, у зв`язку з чим просить закрити провадження в частині стягнення 159 683,27 грн. за відсутністю предмету спору.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" 21.05.2025 року представником позивача подано заяву б/н від 20.05.2025 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, з доказами надсилання на адресу відповідача, в якій позивач зазначає, що після відкриття провадження по справі відповідач здійснив оплати за надані позивачем послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії: 25.04.2025 року на суму 1 321 795,25 грн. за послуги надані у травні 2024 року та 19.05.2025 року на суму 159 683,27 грн. за послуги у травні 2024 року, що підтверджується платіжними інструкціями № 475106 та № 480 460, відповідно, внаслідок чого станом на 20.05.2025 року прострочена заборгованість відповідача за надані послуги складає 2 795 433,69 грн., а саме за актами приймання-передачі наданих послуг: за травень 2024 року від 31.05.2024 року на суму 947 731,93 грн.; за червень 2024 року від 30.06.2024 року на суму 1 487 701,76 грн. у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість з відповідача за надані у період травень 2024 року - червень 2024 року послуги за договором № 2132/07/24 від 26.02.2024 року та закрити провадження в частині стягнення заборгованості у розмірі 3 555 665,50 грн., а також враховуючи закриття провадження в частині у зв`язку з відсутністю предмета спору повернути з Державного бюджету України відповідну частину сплаченого судового збору у розмірі 42 667,99 грн.

Документи судом долучені до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін станом на час проведення судового засідання 28.05.2025 року до суду не надходило.

У судові засідання з розгляду справи по суті 30.04.2025, 21.05.2025 та 28.05.2025 року з`явилися уповноважені представники позивача та відповідача.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 30.04.2025, 21.05.2025 та 28.05.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

У свою чергу, у судових засіданнях з розгляду справи по суті 30.04.2025, 21.05.2025 та 28.05.2025 представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі в частині здійснених відповідачем оплат.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 28.05.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Засади організації та експлуатації енергосистем відповідно до статті 92 Конституції України визначаються виключно законами України.

Так, згідно преамбули Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) останній визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно ч. 1, 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, включаючи забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за механізмом ринкової премії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець електричної енергії (далі - гарантований покупець) - суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» «зелений» тариф - спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

За приписами пункту 18 частини першої статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 324 «Про утворення державних підприємств «Гарантований покупець» та «Оператор ринку» утворено Державне підприємство «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ», яке здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця, виданої згідно постанови НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1217.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 № 455 затверджено Статут ДП "Гарантований покупець", у відповідності до п. 5 якого підприємство утворено з метою забезпечення купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим "зеленим" тарифом відповідно до законодавства, а також отримання прибутку від провадження господарської діяльності.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" діє на підставі ліцензії № 1654 від 06.08.2019 року з виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (із змінами згідно Постанови № 2504 від 26.11.2019 року, веде господарську діяльність з виробництва електричної енергії.

Наразі, функції і повноваження Гарантованого покупця регламентуються Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Порядком купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою від 26.04.2019 № 641 (у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24.01.2024 № 178) (далі - Порядок № 641), який визначає: порядок купівлі-продажу гарантованим покупцем електричної енергії за «зеленим» тарифом у виробників, яким встановлено «зелений» тариф; порядок продажу за «зеленим» тарифом та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, а також розрахунків за неї; розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що здійснюється гарантованим покупцем; порядок затвердження Регулятором розміру вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел; розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що здійснюється постачальником універсальних послуг (далі - ПУП); порядок визначення вартості та сплати послуги за механізмом ринкової премії, та поширюється на на виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом, продавців електричної енергії за «зеленим» тарифом, кандидатів у продавці за «зеленим» тарифом, переможців аукціону, продавців за механізмом ринкової премії, активних споживачів, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію ПУП, оператора системи передачі (далі - ОСП), операторів систем розподілу, адміністратора комерційного обліку (далі - АКО), оператора ринку (далі - ОР) та організатора електронних аукціонів.

У відповідності до частини 4 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» придбання послуги за механізмом ринкової премії здійснюється гарантованим покупцем на підставі договору про надання послуги за механізмом ринкової премії. Розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається суб`єктами господарювання, яким встановлено "зелений" тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, затверджується Регулятором.

Судом встановлено за матеріалами справи та зазначено позивачем, що 26.02.2024 року між Державним підприємством "Гарантований покупець" (гарантований покупець за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" (продавець за механізмом ринкової премії за договором, позивач у справі) укладено Договір № 2132/24 про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. умов якого продавець за механізмом ринкової премії зобов`язаний надавати, а гарантований покупець зобов`язаний придбавати послугу із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії (далі - Послуга) відповідно до умов цього договору та чинного законодавства, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.

Розділами 2 - 11 Договору сторони узгодили загальні умови Договору, умови визначення вартості послуги за механізмом ринкової премії, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, обставини непереборної сили, вирішення спорів, інші умови, конфіденційність, термін дії договору та умови припинення - розірвання, тощо.

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно п. 10.1 Договору для виробників за «зеленим тарифом» цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє на строк дії «зеленого тарифу».

Як свідчать матеріали справи, вказаний Договір підписаний представниками гарантованого покупця та продавця за механізмом ринкової премії та скріплений печатками сторін.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України

При цьому, з урахуванням специфіки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, послуги із забезпечення підтримки виробництва якої є предметом надання згідно спірного Договору, правовідносини сторін в процесі реалізації останнього також регулюються приписами Закону України "Про ринок електричної енергії", Закону України «Про альтернативні джерела енергії» та Порядку №641.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, згідно статті 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

У відповідності до пункту 4 частини 9 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний придбавати у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, якщо об`єкти електроенергетики або черги їх будівництва (пускові комплекси) не перебувають у балансуючій групі гарантованого покупця та щодо таких об`єктів укладено договір про надання послуги за механізмом ринкової премії, та виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку, послугу за механізмом ринкової премії із забезпечення збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел енергії, якщо такі виробники уклали з ним договір про надання послуги за механізмом ринкової премії.

За визначенням п. 1.3 Порядку № 641 механізм ринкової премії - система стимулювання виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, за якою гарантований покупець виплачує суб`єктам господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, та суб`єктам господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, різницю між розміром «зеленого» тарифу або аукціонної ціни з урахуванням надбавки до нього (неї) та розрахунковою ціною.

Відповідно до п. 1.4 Договору для продавця за механізмом ринкової премії, що є виробником за «зеленим» тарифом, «зелений» тариф та надбавка до «зеленого» тарифу визначаються відповідно до рішень Регулятора про встановлення «зеленого» тарифу та надбавки до «зеленого» тарифу, прийнятих в установленому законодавством порядку.

Згідно п.2.2 Договору придбання послуги гарантованим покупцем у прожавця за механізмомо риноковї премії здійснюється за цим Договором.

Сторони визнають свої зобов`язання згідно із законами України "Про ринок електричної енергії" (далі Закон) та "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком проведення аукціонів з розподілу квоти підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, та керуються їх положеннями і положеннями законодавства України при виконанні цього Договору (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 12.14 Порядку Гарантований покупець не пізніше 5 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги за механізмом ринкової премії у розрахунковому місяці та направляє продавцям за механізмом ринкової премії підписані зі своєї сторони два примірники акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії.

Після отримання акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії продавець за механізмом ринкової премії у дводенний строк направляє гарантованому покупцю примірник акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії, підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису. Гарантований покупець упродовж двох днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги за механізмом ринкової премії підписує його із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису та надсилає продавцю за механізмом ринкової премії (п.12.15 Порядку).

Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 2.3 Договору вартість послуги визначається відповідно до закону та Порядку та сплачується гарантованим покупцем продавцю за механізмом ринкової премії або переможцем аукціону гарантованому покупцю у випадках, визначених цим договором, законом та Порядком.

Згідно з п. 3.1 Договору розрахунок вартості послуги здійснюється гарантованим покупцем відповідно до Порядку на підставі погодинних даних щодо обсягу відпущеної електричної енергії генеруючою одиницею, наданих адміністратором комерційного обліку, даних оператора ринку про середньозважені значення індексів піни на ринку «на добу наперед» для періоду базового навантаження за розрахунковий період (місяць) та місяць, який йому передує, середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за відповідну годину за розрахунковий місяць та місяць, який йому передує, даних організатора електронного аукціону про середньозважені значення індексів ціни за двосторонніми договорами, що укладаються на виконання пунктів 6 і 6-1 частини другої статті 66 Закону, крім договорів, що укладаються для виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії та договорів купівлі-продажу електричної енергії, укладених за результатами проведення електронного аукціону у формі спеціальної сесії за розрахунковий період (місяць) та місяць, який йому передує, для періоду базового навантаження, а також даних ОСП щодо обсягів проданої за двосторонніми договорами, на ринку «на добу наперед», на внутрішньодобовому ринку у кожному розрахунковому періоді (годині), кожною генеруючою одиницею продавця за механізмом ринкової премії.

Згідно п. 3.3. Договору форма акта приймання-передачі наданих Послуг за механізмом ринкової премії, що сплачується гарантованим покупцем, визначена в додатку 1 до цього Договору, а форма Акта корегування до акта приймання-передачі наданих Послуг за механізмом ринкової премії визначена в Додатку 2 до цього Договору.

Оплата вартості Послуги здійснюється у порядку та строки, передбачені Порядком.

Як встановлено судом та зазначено позивачем, позивачем на виконання умов Договору у період квітень 2024 року - червень 2024 року надано гарантованому покупцю послуги із забезпечення підтримки виробництва електричних енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії на загальну суму 6 351 099,19 грн., що підтверджується підписаними сторонами без зауважень із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису актами приймання - передачі наданих послуг:

- за квітень 2024 року від 30.04.2024 року на суму 2 074 186,98 грн. (Акт приймання-передачі послуги від 30 квітня 2024 року, вартість послуг без ПДВ 1 728 489, 15 грн., податок на додану вартість 345 697,83 грн.);

- за травень 2024 року від 31.05.2024 року на суму 2 429 210,45 грн. (Акт приймання-передачі наданих послуг від 31 травня 2024 року, вартість послуг без ПДВ 2 024 342,04 грн., податок на додану вартість 404 868, 41 грн.);

- за червень 2024 року від 30.06.2024 року на суму 1 847 701, 76 грн. (Акт приймання - передачі послуги від 30 червня 2024 року, вартість послуг без ПДВ 1 728 489, 15 грн., податок на додану вартість 345 697,83 грн.).

Як вбачається із наданих позивачем актів, будь-які заперечення щодо повного та належного надання послуг з боку гарантованого покупця відсутні.

Доказів пред`явлення відповідачем заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг та відмови відповідача від приймання наданих позивачем послуг за Договором, а також претензій щодо повного та належного виконання позивачем умов Договору про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в частині, зазначеній у вказаних актах, до суду не надходило.

За таких обставин, за відсутності будь - яких претензій/зауважень відповідача щодо змісту актів приймання - передачі наданих послуг, суд доходить висновку, що позивачем виконано прийняті на себе за Договором зобов`язання з надання послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, в обсягах, зазначених в актах приймання - передачі наданих послуг, а відповідачем, у свою чергу, прийнято надані послуги у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, за висновками суду, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов`язання з надання послуг відповідачеві, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з їх оплати, є акти приймання- передачі наданих послуг.

Тобто, саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містять інформацію про вартість наданих послуг (послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел).

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 3.2 Договору оплата послуги здійснюється виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок відповідної сторони цього договору, з урахуванням ПДВ.

У відповідності до пункту 12.19 Порядку Гарантований покупець не пізніше 18 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим, забезпечує подання Регулятору для затвердження розміру вартості послуги за механізмом ринкової премії, погодженого ОСП.

У пункті 12.20. Порядку визначено, що Гарантований покупець щомісяця не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), здійснює 100% оплату вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається продавцями за механізмом ринкової премії.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1331 від 17.07.2024 та №1734 від 09.10.2024 затверджено розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії за період лютий-травень 2024 року та за червень 2024 року відповідно: у лютому 2024 року - 880,93145 тис. грн (без ПДВ); у березні 2024 року - 13 229,07322 тис. грн (без ПДВ); у квітні 2024 року - 39 561,61345 тис. грн (без ПДВ); у травні 2024 року - 52 352,08214 тис. грн (без ПДВ), у червні 2024 року- 45 623,89529 тис.грн (без ПДВ).

Зокрема, будь-яких заперечень щодо застосованої позивачем вартості послуги за механізмом ринкової премії, а також фактичного обсягу наданої послуги, як під час виставлення актів, так і під час розгляду даної справи відповідачем не надано.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати наданих за Договором послуг матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

При цьому суд зауважує, що сторонами в п. 3.3 Договору погоджено застосування Порядку для визначення порядку та строків оплати вартості послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії.

Таким чином, підписання сторонами актів приймання - передачі послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, виходячи з приписів чинного законодавства та домовленостей сторін є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за фактично надані позивачем послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до п. 4.4 Договору гарантований покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги.

Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, всупереч умовам Договору та Порядку № 641 відповідач не здійснив своєчасну оплату згідно актів приймання-передачі послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії, у зв`язку з чим заборгованість відповідача з оплати наданих позивачем послуг на час звернення позивача до суду становила 6 351 099,19 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, відповідач свої зобов`язання щодо належного виконання обов`язку з оплати вартості наданої позивачм послуги у відповідності до актів наданих послуг у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умов Договору не виконав, в результаті чого у останього утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у розмірі 6 351 099,19 грн., яку позивач просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, як зазначено позивачем в позовній заяві та встановлено судом, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо сплати ТОВ «Е-Сейф Сосулівка» як продавцю за механізмом ринкової премії вартості наданих послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії в сумі 6 351 099,19 грн. у встановлений строк, всупереч умовам Договору та Порядку № 641 не виконав, у Державного підприємства "Гарантований покупець" утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яку позивач просив суд стягнути в поданій суду позовній заяві.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу або ж письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору № 3132/07/24 про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії від 26.02.2024 року та/або окремих його положень суду також не надано.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про ненастання строку оплати наданих позивачем за Договором послуг, посилаючись на те, що розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яка є джерелом фінансування придбання послуги за механізмом ринкової премії, наданої ДП «Гарантований покупець» за квітень - червень 2024 року Регулятором не затверджувався, що є відкладальною обставиною в розумінні законодавства та унеможливлює здійснення відповідачем розрахунку з позивачем відповідно до Закону та Порядку, позаяк у відповідача не настав строк розрахунків за надану послугу згідно Договору.

Як погоджено умовами Договору та зазначалось судом вище, відповідно до п. 12.20 Порядку гарантований покупець щомісяця не пізніше 25 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), здійснює 100 % оплату вартості послуги за механізмом ринкової премії, що надається продавцями за механізмом ринкової премії.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що в актах приймання-передачі наданих послуг, які є невід`ємною частиною Договору та підписані без зауважень, сторони погодили вартість фактично наданих послуг за Договором, відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунки з позивачем за надані за Договором послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в наступні строки: за квітень 2024 року у строк до 27.05.2024 включно; за травень 2024 року у строк до 25.06.2024 року; за червень 2024 року до 25.07.2024 року включно.

При цьому суд зауважує, що ані умовами Договору, ані Порядком № 641 оплата послуг із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії не ставиться в залежність від дати затвердження Регулятором розміру вартості цієї послуги, як на цьому наполягав відповідач у відзиві на позовну заяву.

Окрім цього суд зазначає, що відповідачем не доведено належними засобами доказування, що внаслідок затвердження Регулятором розміру вартості послуги за механізмом ринкової премії, придбаної ДП «Гарантований покупець», розмір вартості наданих послуг за договором зазнав змін (в бік зменшення або збільшення), у зв`язку з чим заперечення відповідача проти позову у відповідній частині судом до уваги не приймаються.

Суд наголошує, що незважаючи на те, що розмір вартості послуги за механізмом ринкової премії відповідачу було затверджено у липні 2024 року та у жовтні 2024 року, однак відповідач згідно умов Договору повністю заборгованість перед позивачем так і не погасив, в тому числі станом на час розгляду справи по суті.

Крім того, відсутність затвердженого Регулятором розміру вартості отриманої послуги не спростовують можливість відповідача здійснити її розрахунок згідно з положеннями розділу 12 Порядку № 641, та, окрім цього, у подальшому після затвердження її розміру Регулятором здійснити відповідні корегування згідно з положеннями пункту 12.22 Порядку № 641, відтак зазначені доводи відповідача суд відхиляє як необґрунтовані.

В свою чергу, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо визначення розміру заборгованості за Договором на час розгляду даної справи, суд здійснював розгляд справи виходячи з наявних матеріалів та визначав розмір заборгованості за надані послуги за Договором на підставі наданих позивачем доказів.

Поряд із цим судом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 910/1114/25 ухвалою від 17.02.2025 року та під час судового розгляду справи гарантованим покупцем були здійснені платежі в загальному розмірі 3 555 665,50 грн., а саме на суму 2 074 186 98 грн. (платіжне дорученням № 458449 від 11.03.2025 року), на суму 1 321 795,25 грн. (платіжне доручення № 475 106 від 25 квітня 2025 року), на суму 159 683,27 грн. (платіжне доручення № 480 460 від 19 травня 2025 року), тобто відповідачем оплачено надані позивачем послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії за Договором № 2132/07/24 від 26.02.2024 року на загальну суму 3 555 665,50 грн., стягнення яких є предметом даного спору.

Наразі, 21.05.2025 року представником позивача подано суду заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 3 555 665,50 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Отже, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної вище норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та той факт, що часткова оплата боргу відповідачем здійснена після пред`явлення позову до суду та до закінчення судового розгляду і винесення рішення у справі, та станом на момент розгляду справи предмет спору щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 3 555 665,50 грн. відсутній, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача та закриття провадження у справі в частині стягнення 3 555 665,50 грн. боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору у відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Суд також звертає увагу, що згідно частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стосовно наведених у відзиві на позовну заяву посилань відповідача як на підставу неможливості виконання зобов`язань за Договором на наявність форс-мажорних обставин та лист ТПП України № 202402.0-7.1 від 28.02.2022 року суд зазначає, що згідно статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Узагальнюючими обставинами непереборної сили є їх об`єктивна і абсолютна дія, яка розповсюджується на невизначене коло осіб та неможливість передбачення та відвернення цих обставин. До таких обставин відносяться перш за все природні та техногенні явища катастрофічного характеру (землетрус, повінь, пожежі тощо), а також соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо).

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України також містить визначення непереборної сили як надзвичайних і невідворотних обставин.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

Виходячи з аналізу статті 218 Господарського кодексу України звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.

При цьому, сторона, яка не виконує зобов`язання, повинна довести існування конкретних обставин, які мають непереборний характер і які унеможливили виконання зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Так, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17.

Наразі, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення Договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Судом встановлено, що відповідач є господарюючим суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Суд наголошує, що відповідно до норм статті 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно статті 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Тобто відповідач, здійснюючи свою господарську діяльність, однією зі складових якої є укладення господарських договорів, мав передбачити пов`язані із цим ризики, зокрема, наявність реальної можливості виконання умов спірного Договору в частині своєчасної поставки товару, у тому числі, з урахуванням обставин укладання Договору під час дії на території України воєнного стану, у зв`язку з чим відповідач мав усвідомлювати, що під час виконання Договору можуть мати місце певні обставини (як-то ракетні обстріли енергетичної інфраструктури України, тривалі повітряні тривоги, введення комендантської години, перебої з електропостачанням та постачанням пальним тощо), пов`язані з широкомасштабною триваючою військовою агресією російської федерації проти України.

Окрім цього, як вбачається зі змісту розділу 6 Договору, сторонами узгоджено умови звільнення від відповідальності внаслідок дії непереборної сили (форс - мажорних обставин), тобто надзвичайних і невідворотних обставин.

Відповідно до п. 6.1 Договору обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха, що спричиняють неможливість виконання однією зі сторін зобов`язань за цим договором.

За умовами п. 6.2 Договору при настанні обставин непереборної сили сторони звільняються від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором на термін дії обставин непереборної сили та усунення їх наслідків.

Згідно з п. 6.3. Договору наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що потерпіла сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення іншій стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події.

Так, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований Всім кого це стосується, згідно якого на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас, вказаний лист носить загальний інформаційний характер та є лише одним з документів, необхідних для доведення форс-мажору та припинення відповідальності за невиконані зобов`язання під час дії обставин форс-мажору, які стороні потрібно довести під час судового спору, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Тобто, форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору та/чи за іншим зобов`язанням/обов`язком, зважаючи на законодавчі чи інші нормативні акти, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Суд наголошує, що звернення суб`єктів господарської діяльності до ТПП за отриманням сертифіката для засвідчення форс-мажорних обставин є правом, а не обов`язком, але сертифікат є належним доказом засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до законодавства України.

Відтак, з метою засвідчення дії форс-мажорних обставин відповідач мав звернутися у встановленому законом порядку до ТПП, де пройти процедуру засвідчення форс-мажору згідно з регламентом ТПП.

Проте, відповідачем такі дії вчинено не було, відповідного Сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг за Договором суду не надано.

Окрім цього будь - яких доказів звернення до позивача у відповідності з умовами п. 6.4 Договору з повідомленням про неможливість вчасного виконання зобов`язань за Договором в частині оплати послуг відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи вищенаведене в сукупності, а також зважаючи на те, що застосування форс-мажору може звільнити відповідача лише від штрафних санкцій (пені) за прострочення оплати послуг у встановлений Договором строк, але не від самого обов`язку здійснити таку оплату, суд дійшов висновку щодо доказової необґрунтованості посилань відповідача на наявність підстав для звільнення останнього від зобов`язань з оплати послуг за Договором.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів повної оплати наданих позивачем послуг відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 795 433,69 грн. боргу за надані послуги за вказаним Договором підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права (частина 1статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, а також зважаючи на сплату відповідачем основної суми боргу в розмірі 3 55 665,50 грн., у зв`язку з чим провадження у справі у відповідній частині закрито, суд доходить висновку, що вимоги позивача в решті позовних вимог підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" про повернення судового збору суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Як встановлено судом, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 76213,19 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 31 від 29.01.2025 року, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладені приписи господарського процесуального законодавства та Закону України "Про судовий збір", зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи та враховуючи суму позовних вимог, в частині якої провадження у справі закрито за наслідками часткового погашення заборгованості відповідачем в сумі 3 555 665,50 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача та повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 42 667,99 грн., сплаченого платіжною інструкцією № 31 від 29.01.2025 року.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 73-80, 86, 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження в частині стягнення 3 555 665,50 грн. боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Петлюри Симона, 27, м. Київ,01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" (вул. За Рудкою, будинок 14, квартира 79, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46003, ) 2 795 433,69 грн. (два мільйони сімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста тридцять три грн. 69 грн.) та судовий збір у розмірі 33 545,20 грн. (тридцять три тисячі п`ятсот сорок п`ять грн. 20 коп.).

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" про повернення судового збору задовольнити.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Е-СЕЙФ СОСУЛІВКА" (вул. За Рудкою, будинок 14, квартира 79, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46003) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 42 667,99 грн. (сорок дві тисячі шістсот шістдесят сім грн. 99 коп.), сплачений за платіжною інструкцією № 31 від 29.01.2025 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 14 серпня 2025 року.

Суддя А.М.Селівон