ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 Справа № 914/3169/24

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ганекс»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бокслайн ЮКЛ Україна"

про стягнення збитків в розмірі 248492,08 грн

за участю представників:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Ганекс» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бокслайн ЮКЛ Україна" про стягнення збитків в розмірі 248492,08 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

Позивач та відповідач явку представників в судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Явка представників позивача та відповідача не визнавалася судом обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив таке.

04.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бокслайн ЮКЛ Україна» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ганекс» (клієнт) укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування №04112022/1, згідно з п.1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.

Умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін та визначається експедитором за заявками клієнта. Під кожне перевезення клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також інша необхідна інформація, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку завантаження і готовності вантажу до перевезення, та у формі, що передбачена п.1.4. цього договору (пункти 1.2. та 1.3. договору).

Сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань відповідно до умов цього договору. У випадку заподіяння збитку з вини однієї із сторін, винна сторона зобов`язана відшкодувати такий збиток і виплатити штрафні санкції, передбачені цим договором. Виплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за цим договором. Сторона, яка залучила третю особу до виконання своїх зобов`язань за цим договором, несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цією третьою особою (пункти 5.1.1.-5.1.3. договору).

Експедитор несе відповідальність відповідно до норм чинного міжнародного та національного законодавства з врахуванням умов цього договору. Експедитор не несе відповідальності за кількість та якість вантажу у т.ч. внутрішньотарної нестачі, ушкодження вмісту вантажних місць у контейнері або автомобілі, доставленого з непорушеними пломбами або в цілісній тарі. Експедитор звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду клієнта, внаслідок дефекту вантажу, його пакування чи внаслідок обставин, уникнути яких експедитор не міг і наслідки яких він не міг відвернути. Вантаж вважається прийнятим клієнтом з моменту підписання відповідного товаросупроводжувального документу (пункти 5.2.1. та 5.2.2. договору).

Відповідальність експедитора визначається положеннями Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (CMR) при сухопутному перевезенні вантажу, Правилами Гаага-Вісбі від 1968р., умовами коносамента при морському перевезенні вантажу, Монреальської Конвенції, Гаазьким Протоколом при перевезенні вантажів авіа сполученням, Статутами залізниць при перевезенні вантажу залізничним сполученням, та якщо при авіа, морський або залізничному перевезення загибель, втрата, пошкодження або збиток вантажу стався під час знаходження вантажу під контролем авіакомпанії/судновласника, морського чи залізничного перевізника, і такий авіаційний, морський або залізничний перевізник обмежують свою відповідальність за претензіями, позовами, вимогам щодо вантажу, згідно зазначених норм/положень, експедитор несе відповідальність перед Клієнтом відповідно до таких умов (норм/положень) (пункт 5.2.3. договору).

Відповідно до абзацу 2 пункту 5.2.4. договору при виявленні клієнтом пошкоджень та/або втрати вантажу, такі факти повинні бути зафіксовані документом експерта Торгово-промислової палати або незалежною сюрвейерською службою.

При наявності у експедитора договору страхування щодо страхування вантажу, у тому числі застрахованого за дорученням клієнта, відповідальності перевізника/експедитора, контейнерного обладнання, збиток клієнту відшкодовується відповідно до умов франшизи, визначеної страховим полісом (пункт 5.2.6. договору).

Відповідно до сформованої та підписаної 25.03.2024 сторонами заявки №1 згідно договору №04112022/1, досягнуто домовленість на організацію міжнародного перевезення за маршрутом м. Шанхай (КНР) - м. Гданськ (Польща). В заявці вказаний кінцевий отримувач товару - ТзОВ «Юрія-Фарм» (м. Київ). Умови поставки FOB.

Як зазначив позивач, вантаж був доставлений до м. Гданськ (Польща), де мав бути прийнятий для подальшого автомобільного перевезення на територію України (у м. Черкаси) для передачі вантажоодержувачу ТзОВ «Юрія-Фарм». 25.06.2024 відбулося приймання вантажу автомобільним перевізником ФОП Трофимюком Н.А.

Як вказано у позовній заяві, під час завантаження вантажу у вантажний відсік транспортного засобу перевізника, пакунок випав з вилок автонавантажувача додолу, спричинило видимі пошкодження упаковки, які можна було зафіксувати візуально та сфотографувати. Перевірка стану самого вантажу перевізником - не була забезпечена. Інформація про псування вантажу була доведена до всіх зацікавлених осіб, в тому числі, 25.06.2024 відповідний електронний лист був направлений експедитору. Після падіння вантажу, відбулося його подальше навантаження на транспортний засіб перевізника.

Як зазначив позивач, здійснивши перевірку та виявивши очевидні пошкодження упаковки, заявленого до перевезення товару, водій зробив необхідні фотознімки, які негайно були направлені експедитору. В графі 18 накладної CMR, зроблено запис (застереження) про те, що «вантаж прийнятий з пошкодженнями зовнішнього упакування (пошкодження при завантаженні працівником складу у м. Гданську). Накладна містить застереження перевізника про те, що він прийняв вантаж в неналежному стані.

Прийнятий автомобільним перевізником вантаж 28.06.2024 був доставлений вказаному в накладній CMR вантажоодержувачу - ТОВ «Юрія Фарм», про що зроблено запис у графі 24 CMR та проставлено підпис відповідальної особи одержувача вантажу в цій графі.

Із запису вчиненого представником вантажоодержувача в присутності перевізника вбачається, що «обладнання прийняте з пошкодженнями, згідно із складеним актом №28.06.2024».

Таким чином, як зазначив позивач, в момент передачі вантажу у розпорядження вантажоодержувача, факт пошкодження був встановлений та зафіксований двома учасниками перевезення, а саме перевізником і вантажоодержувачем. При цьому, перевізник, перед початком перевезення, зробив письмову заяву про передачу йому вантажу з пошкодженою упаковкою.

Відповідно до експертного висновку №В-309 від 23.07.2024, складеного експертом Черкаської торгово-промислової палати засвідчено факт механічного пошкодження окремих частин парового горизонтального стерилізатора та встановлено, що існуючий стан парового горизонтального стерилізатора не відповідає вимогам Наказу №333 «Про затвердження правил з охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском» та гарантіям якості виробника, згідно Контракту №2304620.02 від 11.05.2023.

Таким чином, як вказано у позовній заяві, висновком експертизи, вантаж фактично визнано непридатними для використання і з таким висновком, згодом погодилася і страхова компанія Товариства «Ганекс», яка у повному обсязі компенсувала вартість зіпсованого вантажу вантажоодержувачу.

Однак, як зазначив позивач, страховою компанією не були компенсовані інші витрати, які поніс вантажоодержувач у зв`язку з недоглядом агентів ТзОВ «Бокслайн ЮКЛ Україна».

За твердженням позивача, враховуючи те, що сторони договору (у п.5.2.3. договору) погодили відповідальність, передбачену Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, та те, що експедитор взяв на себе таку відповідальність за збереження вантажу (згідно з договором), враховуючи відсутність вини перевізника, та наявність вини експедитора, тому до відповідальності останнього слід застосувати як положення статті 23 КДПВ, так і положення Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Посилаючись на пункт 4 статті 23 Конвенції, позивач зазначив, що крім вартості втраченого вантажу, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу (цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті).

Як зазначає позивач у позовній заяві, за рекламацією вантажоодержувача (Товариства «Юрія-Фарм»), у зв`язку з втратою вантажу, позивачем вказаному вантажоодержувачу було компенсовано 248492,08 грн, з яких:

1) 121809,00 грн - відшкодування вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом з м. Гданська до м. Києва;

2) 120278.08 грн - сума ПДВ сплаченого у зв`язку з митною очисткою (розмитненням);

3) 6405,00 грн - послуги митного брокера.

Позивач вважає, що перелічені вище платежі безпосередньо пов`язані із спірним міжнародним перевезенням вантажу і є збитками, що були понесені позивачем.

12.11.2024 позивач надіслав на адресу ТзОВ «Бокслайи ЮКЛ Україна» вимогу про компенсацію збитків у сумі 248492,08 грн, заподіяних недоглядом експедитора (чи його агентів), однак як вказано у позовній заяві, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

Таким чином, враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 248492,08 грн, які складаються із 121809,00 грн - відшкодування вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом з м. Гданська до м. Києва, 120278.08 грн - сума ПДВ, сплаченого у зв`язку з митною очисткою (розмитненням) та 6405,00 грн - послуги митного брокера.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що вантаж, який був пошкоджений під час завантаження, позивач вирішив своїми силами транспортувати на територію України. При цьому, як вказав відповідач, знаючи, що вантаж пошкоджений і є велика вірогідність, що вантаж може бути непридатним для подальшого його використання, позивач доставив його на територію України та сплатив кошти (витрати), а саме: 121809,00 грн вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом м. Гданськ - м. Київ, 120278,08 грн, сплаченого ПДВ у зв`язку з митним оформленням вантажу та 6405,00 грн витрат на послуги митного брокера.

У відзиві на позовну заяву вказано, що сума збитків, завданих унаслідок порушення завантаження, була повністю відшкодована позивачу страховою компанією, що підтверджується матеріали позовної заяви, а витрати, які поніс позивач, були здійснені ним самостійно з власної ініціативи, вантаж який доставлявся в подальшому вже не перебував під контролем відповідача, а завдані збитки, які були завдані відповідачем, страховою компанією були відшкодовані в повному обсязі.

Окрім того, як вказано у відзиві на позовну заяву, розмір відшкодування матеріальних збитків, завданих клієнту з вини експедитора, сторони узгодили відповідно до пункту 5.2.4. договору. Згідно з пунктом 5.2.6. договору, за наявності в договорі експедитора, страхування, що охоплює страхування вантажу, в тому числі за дорученням клієнта, відповідальність перевізника/експедитора та контейнерного обладнання, компенсація збитків клієнту виконується відповідно до умов франшизи, страхового полісу. Таким чином, як зазначив відповідач, експедитор несе відповідальність виключно відповідно до умов франшизи.

Як вказано у відзиві на позовну заяву, позивачем не доведено існування конкретних обставин, які підтверджують вину відповідача щодо завданих позивачу збитків, що на переконання відповідача виключає настання його цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на останнього обов`язку з їх відшкодування, а відтак, як стверджує відповідач, позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 248492,08 грн задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Частиною 3 статті 929 Цивільного кодексу України передбачено, що умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом, 04.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бокслайн ЮКЛ Україна» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ганекс» (клієнт) укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування №04112022/1, згідно з п.1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.

Відповідно до пункту 2.1.2. договору, експедитор зобов`язаний представляти інтереси клієнта у взаєминах з перевізниками, портами, аеропортами, державними органами та іншими організаціями у зв`язку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів клієнта.

Сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань відповідно до умов цього договору. У випадку заподіяння збитку з вини однієї із сторін, винна сторона зобов`язана відшкодувати такий збиток і виплатити штрафні санкції, передбачені цим договором. Виплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за цим договором. Сторона, яка залучила третю особу до виконання своїх зобов`язань за цим договором, несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цією третьою особою (пункти 5.1.2.-5.1.3. договору).

Відповідно до сформованої та підписаної 25.03.2024 сторонами заявки №1 згідно договору №04112022/1, досягнуто домовленість на організацію міжнародного перевезення за маршрутом м. Шанхай (КНР) - м. Гданськ (Польща). В заявці вказаний кінцевий отримувач товару - ТзОВ «Юрія-Фарм» (м. Київ). Умови поставки FOB.

Беручи до уваги умови договору та заявки, суд погоджується з доводами позивача, і що не заперечується відповідачем, завантаження вантажу на транспортний засіб перевізника в порту Гданська лежало в зоні відповідальності експедитора (відповідача), яке взяло на себе зобов`язання доставити вантаж у порт і передати його для подальшого перевезення на територію України.

Слід зазначити, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди (стаття 3 Конвенції).

Частиною 1 статті 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає.

Позивач покликається на частину 4 статті 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, та зазначає, що крім вартості втраченого вантажу, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу (цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті), а саме: 1) 121809,00 грн - відшкодування вартості перевезення вантажу автомобільним транспортом з м. Гданська до м. Києва; 2) 120278.08 грн - сума ПДВ сплаченого у зв`язку з митною очисткою (розмитненням); 3) 6405,00 грн - послуги митного брокера.

При цьому зазначає, що вартість втраченого вантажу, яка підлягала відшкодуванню експедитором, була компенсована одержувачу страховиком відповідача.

У висновку експерта № В-309 від 23.07.2024, виданого Черкаською торгово промисловою палатою, зазначено про ушкодження окремих частин обладнання, для чого необхідно провести діагностику, за результатами якої необхідно провести ремонт за участі виробника. Вартість ушкодження у висновку експерта не встановлено.

Водночас матеріали справи не містять доказів утилізації пошкодженого майна, як такого, що не підлягає ремонту.

Єдиними доказами у підтвердження вартості понесених позивачем збитків, пов`язаних з поставкою пошкодженого товару, є рекламація ТОВ «Юрія-фарм» від 01.07.2024 № 2 та платіжна інструкція щодо відшкодування витрат на доставку пошкодженого товару згідно рекламації.

Суд вважає, що добровільне відшкодування вартості пошкодженого вантажу та інших витрат, пов`язаних з його доставкою, на підставі виставленої рекламації в якій жодним чином не наведено підстави та порядок визначення вартості пошкодженого обладнання (висновки експерта тощо), не може бути належним та допустимим доказом реальної вартості пошкодженого товару.

Відповідно до статті 25 Конвенції, на яку покликається позивач, у випадку пошкодження вантажу перевізник сплачує суму, що відповідає знеціненню вантажу, яке обчислюється з вартості вантажу, яка встановлена відповідно до пунктів 1, 2 і 4 статті 23.

Розмір компенсації не може, однак, перевищувати:

a) у випадку пошкодження всієї відправки, суми компенсації, яка підлягала б сплаті при втраті всього вантажу;

b) у випадку пошкодження лише частини відправки, суми, яка підлягала б сплаті при втраті тієї частини вантажу, яка виявилася пошкодженою.

Отже покликаючись на статтю 23 Конвенції, позивачу належало встановити реальну вартість ушкодження (знецінення) вантажу з метою встановлення пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті, втім позивачем заявлено до стягнення повну вартість перевезення вантажу автомобільним транспортом з м. Гданська до м. Києва, суму ПДВ сплаченого у зв`язку з митною очисткою (розмитненням) та послуги митного брокера беручи до уваги початкову вартість обладнання без урахування ушкодження (знецінення) вантажу.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з пунктом 1 статті 225 господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (стаття 623 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, збитки виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем господарського зобов`язання з поставки товару, внаслідок чого під час завантаження на транспортний засіб було ушкоджено обладнання. Твердження відповідача з приводу доставки позивачем пошкодженого обладнання на територію України та понесення ним витрат, пов`язаних з такою доставкою, з власної ініціативи, оцінюється судом критично, адже позивач діяв в межах своїх зобов`язань перед отримувачем вантажу, які не є предметом розгляду у даній справі. Кінцевий отримувач товару згідно заявки є ТзОВ «Юрія-Фарм» (м. Київ).

Тим не менше, позивачем належними доказами не доведено розмір збитків, і з матеріалів справи встановити такий розмір неможливо, а відтак у задоволенні позову належить відмовити.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача збитків.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, оскільки у задоволенні позову слід відмовити.

Слід зазначити, що оскільки суддя Петрашко М.М. перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, беручи до уваги інші організаційно-технічні обставини, повний текст рішення суду складено та підписано 27.08.2025.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.08.2025.

Суддя Петрашко М.М.