ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" серпня 2025 р.Справа № 924/55/25
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області в складі судді Шевчук О.І., за участі секретаря судового Висоцької А.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Хмельниччини", м. Харків

до Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Хмельницький

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.10.2024 №72/88-р/к

Представники сторін:

від позивача: Шитель С.О. за довіреністю від 10.01.2025 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.02.2025, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Хмельниччини" (61038, м. Харків, в`їзд Білостоцький, буд. 3, ) до Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (29001, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, буд. 12, 8 поверх, ), визнано недійсним рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.10.2024 № 72/88-р/к.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2025 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 і рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.02.2025 у справі №924/55/25 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду №26/25 від 26.06.2025, відповідно до п.2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 4.2.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №924/55/25.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2025, вказану справу передано для розгляду судді Шевчук О.І.

Ухвалою суду від 30.06.2025 справу №924/55/25 прийнято до свого провадження в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11.07.2025 до суду надійшов відзив на позов.

21.07.2025 до суду надійшли додаткові пояснення позивача.

05.08.2025 до суду надійшло клопотання ТОВ "Фармація Хмельниччини" про призначення лінгвістичної (семантико текстуальної) експертизи, в якій позивач просить суд на вирішення експерта поставити такі питання:

1.Чи питання, вказані в анкеті Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з опитування громадян, яке проводилось 10-11.06.24 року у місті Хмельницькому, сформульовані таким чином, щоб не спонукати споживача до певної конкретної відповіді?

2.Чи питання, вказані в анкеті Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з опитування громадян, яке проводилось 10-11.06.24 року у місті Хмельницькому, сформульовані таким чином, щоб забезпечити учаснику опитування можливість самостійно викласти свою думку?

3.Чи питання, вказані в анкеті Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з опитування громадян, яке проводилось 10-11.06.24 року у місті Хмельницькому, містять однозначну, зрозумілу для споживача термінологію?

4.Чи питання, вказані в анкеті Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з опитування громадян, яке проводилось 10-11.06.24 року у місті Хмельницькому, є послідовними, логічно сформульованими, несуперечливими, лінгвістично та граматично правильними?

В обґрунтування поданого клопотання позивач вказує, що оспорюване рішення прийнято відповідачем на основі доказів, серед яких опитування споживачів, яке, як вказано в рішенні, проводилось 10-11.06.24 року у місті Хмельницькому шляхом заповнення споживачами варіантів відповідей на запитання, сформульовані відповідачем в анкетах. На думку позивача, відповідачем порушено п.4, п.7 глави VI Порядку проведення опитувань споживачів під час розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (про захист від недобросовісної конкуренції), затверджений розпорядженням Антимонопольного комітету України 28.12.2023 №23-рп (далі - Порядок), позаяк питання в анкеті не сформульовані таким чином, щоб забезпечити учаснику опитування можливість самостійно викласти свою думку, питання не були логічно сформульованими, несуперечливими, лінгвістично та граматично правильними, а також варіанти відповідей в анкеті не мають нумерації, що могло спричинити плутанину з відповідями, яку дійсно надавав споживач. Крім того, у анкеті при опитуванні споживачам пропонувалось дивитись на додаток №1, хоча ні в анкеті, ні в звіті за результатами опитування, що це за додаток не зазначено.

На думку позивача з огляду на наведені порушення Порядку, результати проведеного опитування не повинні бути враховані в звіті, а потім в оспорюваному рішенні, позаяк протилежне означає порушення ч.2 ст.19 Конституції України.

Також позивач звертає увагу, що проведене позивачем власне опитування споживачів суттєво відрізняється від результатів анонімного опитування, проведеного відповідачем.

Проведення судової електротехнічної експертизи просить доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6) та гарантує оплату експертизи.

13.08.2025 до суду надійшли заперечення Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на клопотання про призначення експертизи, зі змісту яких слідує, що анкети та проведене відповідачем опитування відповідають вимогам Порядку.

Звертає увагу, що в силу статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1-4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11-13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається. Так, пунктами 1, 2, 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" закріплено, що комітет має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Покликаючись на положення ст.35, 40, 43 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач стверджує, що позивачем під час розгляду Південно-Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України справи №72/58-21 позивач не звертався до відповідача з відповідним клопотанням про проведення експертизи.

Наголошує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Стверджує, що для вирішення питань, які пропонує поставити позивач судовому експерту, не є необхідним наявність спеціальних знань, а отже, у даному випадку підстави для призначення судової експертизи відсутні.

18.08.2025 до суду надійшло клопотання Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, просить закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті та проводити розгляд справи 21.08.2025 за відсутності відповідача та його представника.

У підготовчому засіданні 21.08.2025 представник позивача клопотання про призначення судової лінгвістичної (семантико текстуальної) експертизи підтримав з підстав викладених в клопотанні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання позивача про призначення судової лінгвістичної (семантико текстуальної) експертизи, господарський суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 98 ГПК України).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №910/4071/17.

Відповідно до п.1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5 (далі , однією із основних видів (підвидів) судових експертиз є, зокрема, криміналістична, підвидом якої є лінгвістична експертиза мовлення.

Згідно п.2.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 лінгвістична експертиза мовлення поділяється на авторознавчу експертизу писемного мовлення та семантико-текстуальну експертизу писемного та усного мовлення.

Семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора (п.2.1.2 вказаних Методичних рекомендацій).

У даній справі предметом судового розгляду є наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.10.2024 №72/88-р/к "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 72/58-21 (далі - Рішення АМК), відповідно до якого визнано, що ТОВ "Фармація Хмельниччини" вчинило порушення, передбачене статтею 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, шляхом розміщення на фасадах та зовнішніх конструкціях аптечних закладів неточних відомостей: "АПТЕКА ОПТОВИХ Ц…" та "Шукаєте найнижці ціни?! - зайдіть та порівняйте".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що торговельна марка за свідоцтвом України № 309540, розміщена на фасадах аптек, а саме: «Аптека оптових ц..» та торговельна марка за свідоцтвом України № 274249, розміщена на фасадах аптек, а саме: «Шукаєте найнижчі ціни?! Зайдіть та порівняйте!» не містить вказівки щодо рівня або іншої ознаки цін, які можуть вплинути на наміри споживача щодо придбання товарів у такому закладі; не містить інформацію про те, що в аптечних закладах діє оптова ціна при придбанні товарів чи здійснюється оптова торгівля товарами; не містить інформацію про те, що в аптечних закладах діє низька (знижена) нижча ціна при придбанні товарів відносно інших аптечних закладів; не містить порівняння з іншими аптечними закладами; не має орієнтованості аптечного закладу на обслуговування певних соціальних груп населення, що підтверджується Висновком експерта № 005-ТТМ/24 від 27.12.2024 року. Таким чином, на думку позивача, він не поширює інформацію, що вводить в оману, шляхом розміщення на фасадах та зовнішніх конструкціях аптечних закладів позначень «Аптека оптових ц..» та «Шукаєте найнижчі ціни?! зайдіть та порівняйте!».

Південно-Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України було долучено до матеріалів справи, серед іншого, звіти за результатами опитування споживачів з анкетами їх опитування.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2025 у даній справі вказав, що "суди помилково зазначили, що долучені сторонами опитування потенційних споживачів, не свідчать про рівень обізнаності певних категорій населення та не може впливати на кваліфікацію відповідних дій або бездіяльності суб`єктів господарювання. Суд зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій в цій частині, зокрема, з огляду на те, що у загальному розумінні результати опитування думки споживачів у сукупності з іншими доказами наявними у матеріалах справи можуть прийматися на підтвердження наявності у діях особи порушень, передбачених статтею 151 Закону № 236/96-ВР, що не суперечить наведеним положенням законодавства. Суд має обов`язок достеменно перевірити та встановити, чи підтверджують та/або навпаки спростовують (не дають можливості встановити) наявні у матеріалах антимонопольної справи докази у тому числі і результати анонімного опитування думки споживачів, обставини, які доводять наявність у діях особи порушень, передбачених статтею 15-1 Закону № 236/96-ВР".

Суд враховує, що згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд дійшов висновку, що господарським судом у межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції обвинувачення і захист діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду у справі №922/2017/17 від 30.05.2018.

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Верховний Суд постанові від 11.06.2018 у справі №922/2716/17 зазначив, що суду слід виходити з того, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції.

Суд звертає увагу, що призначення експертизи у справі є правом, а не обов`язком суду, суд враховує всі подані докази у їх взаємозв`язку, враховуючи їх вірогідність, жоден з документів не має наперед визначеної доказової сили.

Відповідно до ч.3 ст.98 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За приписами ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Підстав проведення судової експертизи позивач у клопотанні не вказав, однак зазначив, що для доведення факту спотворення результатів опитування відповідачем з огляду на допущені ним порушення п.4, п.7 глави VI Порядку при складенні анкет опитування, необхідним є проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи. Відтак, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

При цьому позивачем не вказано та не доведено, які обставини роблять неможливим подання висновку експерта ним самостійно, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З огляду на наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармація Хмельниччини" не довело існування у сукупності, передбачених ч. 1 ст.99 ГПК України, умов, що зумовлюють право суду призначати у справі судову експертизу, а відтак суд дійшов висновку про відмову у клопотанні позивача про призначення у справі судової лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи.

Керуючись ст.ст.2, 98, 99, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармація Хмельниччини" про призначення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи у справі №924/55/25 - відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Ухвала оголошена та набрала законної сили 21.08.2025, оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 22.08.2025.

Суддя О.І. Шевчук