ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/87/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., за участі секретаря судового засідання Феденько Н.М., учасників справи: представника позивача - адвоката Івахи О.І., представників відповідача - адвокатів Гринів Я.В. та Вінтоняка Н.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/87/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська енергетична компанія Захід" про стягнення 721 079,48 грн.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська енергетична компанія Захід" про стягнення 721 079,48 грн, з яких: 341 000,00 грн - розмір не повернутої передоплати вартості послуг за договором, котрі відповідач не надав, і за несвоєчасне повернення якої позивач нарахував: 32 523,93 грн - пеня, 63 240, 12 грн - три проценти річних, 284 315, 43 грн - інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" (виконавець/відповідач) не виконав умови договору № 1 КОНС від 25 березня 2020 р. щодо проведення інструктажу персоналу "Замовника" (ТОВ "Велес АДВ"/ позивач) з питань дотримання техніки безпеки працівниками на робочому місці; передоплату вартості послуг в розмірі 501 000,00 грн повернув частково в сумі 160 000,00 грн, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 341 000,00 грн, на яку позивачем нараховано три проценти річних, інфляційні втрати. У зв`язку з несвоєчасним та не у повній мірі наданням послуг, позивач нарахував передбачену договором пеню.

Щодо підписання акта наданих послуг № 1 від 26.03.2020, позивач зазначає, що даний акт неумисно долучений до додатків позовної заяви з огляду на допущену помилку під час формування пакету документів до суду та проставлення відмітки "згідно з оригіналом", і такий: не містить достовірної інформації; долучений до матеріалів справи через технічну помилку; ніколи не підписувався з боку позивача і на такому не проставлено відповідної печатки юридичної особи і підпису директора позивача; мав би бути складений, якщо б послуги були надані, однак цього не відбулось, тобто є лише прототипом документа, якби складався у разі виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем; факт повернення відповідачем 160 000 грн у відповідь на вимогу позивача підтверджує те, що відомості у "акті н" не відповідають дійсності, оскільки б тоді жодних добровільних оплат з боку відповідача не було.

Свідченням того, що це є лише проект акта наданих послуг є те, що назва і дата документа фактично закрита білим полем з печаткою відповідача, тобто, є підстави вважати, що вона не відтворена механічним відтиском, а є накладеною завдяки сучасним технологіям

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що сторони підписали акт надання послуг № 1 від 26.03.2020 про те, що на підставі договору постачальником (відповідачем) були надані послуги позивачу, а саме інструктаж з техніки безпеки, кількість - 1 од., вартість - 501 000 грн, сторони вказали, що не мають претензій одна до одної.

Відповідач виконав взяті на себе зобов`язання за договором та надав відповідно до його умов послуги позивачу. Факт такого виконання беззаперечно підтверджується актом надання послуг № 1 від 26.03.2020, який складено під час виконання умов договору. Зміст такого акта повністю відповідає умовам договору, а відповідач, долучивши до позовної заяви вказаний акт не спростовує його зміст та не просить визнати такий акт недійсним.

Акт надання послуг № 1 від 26.03.2020 складено 26.03.2020, тоді як переказ коштів позивач здійснив лише 27.03.2020.

Таким чином умови договору виконано відповідачем вчасно та у повному обсязі.

Часткове повернення коштів відповідачем позивачу здійснено виключно з метою недопущення репутаційних втрат при поданні до нього позову, оскільки відповідач є активним учасником конкурентних закупівель, не мав частих дискваліфікацій, поразок, великої кількості підрозділів CPV, що підтверджується долученим позивачем аналізом тендерної активності. Ймовірні репутаційні ризики були мотивом часткового повернення коштів відповідачем. Такі дії відповідача зумовлені не визнанням ним факту невиконання умов договору (ненадання обумовлених послуг), а бажанням уникнути судових процесів та недобросовісними діями зі сторони позивача. Поряд з тим, коли позивач безпідставно почав вимагати ще більше коштів, відповідачем прийнято рішення припинити виконання його необґрунтованих вимог, оскільки умови договору виконано сторонами в повному обсязі.

Посилання позивача на "випадкове долучення" до позовної заяви копії акта надання послуг не обумовлює його неналежності, як доказу по справі, а така взаємовиключна позиція позивача по справі, щодо ненадання відповідачем послуг та одночасної наявності підписаного сторонами акта про надання послуг свідчить про намір безпідставно стягнути кошти з відповідача, який належним чином надав обумовлені договором послуги.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 справу № 909/87/25 передано для розгляду судді Горпинюку І.Є.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 909/87/25; суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 05.03.2025. Суд встановив сторонам строки на подання суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

18.02.2025 відповідачем, в межах встановлених судом строків, подано відзив на позовну заяву (вх. № 2715/25 від 18.02.2025), який прийнято судом до розгляду.

20.02.2025 від позивача, у встановлений судом строк, надійшла відповідь на відзив (вх. № 2837/25 від 20.02.2025), яка прийнята судом до розгляду.

24.02.2025 від відповідача, в межах встановлених судом строків, надійшло заперечення (вх. № 3049/25 від 24.02.2025).

У підготовчому засіданні 05.03.2025 взяли участь представник позивача - адвокат Іваха О. І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я. В. та Вінтоняк Н. М.

У даному підготовчому засіданні 05.03.2025 суд вирішив клопотання сторін, які вони заявили у своїх заявах по суті справи.

Вирішення клопотання представника позивача про виключення документа "акта н" з числа доказів і розгляд справи на підставі інших доказів.

У відповіді на відзив (вх. № 2837/25 від 20.02.2025) представником позивача заявлено клопотання про виключення документа "акта н" з числа доказів і розгляд справи на підставі інших доказів. Клопотання мотивоване неумисним, помилковим долученням копії даного акта до позовної заяви та покликаннями на ч. 11 статті 80 ГПК України.

Заслухавши думку учасників справи щодо клопотання, суд ухвалою, зазначеною у протоколі судового засідання в режимі конференції № 4149804 від 05.03.2025, відмовив у задоволенні даного клопотання з тих підстав, що за змістом ч. 11 статті 80 ГПК України право учасника справи просити виключити документ з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів, пов`язане з поданням іншим учасником справи заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим. У даному ж випадку копія акта подана до суду позивачем, а відповідач не тільки не заперечує проти достовірності даного акта, а навпаки, даним документом обґрунтовує свої заперечення проти позову.

Вирішення клопотання представника позивача про зобов`язання відповідача подати докази надання послуг на виконання умов договору.

У відповіді на відзив (вх. № 2837/25 від 20.02.2025) представником позивача заявлено клопотання про зобов`язання відповідача подати докази надання послуг на виконання умов договору № 1КОНС від 25.03.2020, укладеного між ТОВ "Велес Адв" та ТОВ "Європейська Енергетична Компанія Захід".

Клопотання мотивоване запереченням позивачем дійсності долученого акта надання послуг, а також того, що будь-який акт наданих послуг складався за результатом наданих послуг за договором, оскільки такі не надавались, а також покликаннями на ч. 2 статті 74 ГПК України.

Заслухавши думку учасників справи щодо клопотання, суд ухвалою, зазначеною у протоколі судового засідання в режимі конференції № 4149804 від 05.03.2025, задовольнив дане клопотання та зобов`язав відповідача надати докази надання послуг на виконання умов договору № 1КОНС від 25.03.2020, укладеного між ТОВ "Велес Адв" та ТОВ "Європейська Енергетична Компанія Захід".

Постановляючи дану ухвалу суд керувався положеннями ч. 2 статті 74 ГПК України, відповідно до якої, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

Оскільки клопотання позивача та його позовні вимоги обґрунтовані тим, що послуги за договором № 1КОНС від 25.03.2020 відповідач не надав, а позиція відповідача у справі обґрунтована тим, що він виконав умови договору про надання послуг, то суд виходячи з положень ч. 2 статті 74 ГПК України зобов`язав відповідача надати докази надання ним послуг позивачу.

Вирішення клопотання представника відповідача про витребування в ТОВ "Велес Адв" оригіналу акта надання послуг № 1 від 26.03.2020.

У запереченні (на відповідь на відзив) (вх. № 3049/25 від 24.02.2025) представницею відповідача заявлено клопотання про витребування в Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" оригіналу акта надання послуг № 1 від 26.03.2020, який складено в межах виконання умов договору № 1КОНС.

Клопотання мотивоване тим, що позивачем до позовної заяви долучено копію акта надання послуг № 1 від 26.03.2020, який підписано сторонами з проставленням їхніх печаток. Поряд з цим у відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що копію такого акта зроблено випадково, і такий акт не містить підпису та печатки ТОВ "Велес Адв". Позивач тривалий час не надавав відповідачу вказаний доказ, цей доказ наявний у нього, а тому необхідно витребувати оригінал акту для дослідження у судовому засіданні. У клопотанні представниця відповідача покликається на ч. 1, 2 статті 81 ГПК України, п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України.

Заслухавши думку учасників справи щодо клопотання, суд ухвалою, зазначеною у протоколі судового засідання в режимі конференції № 4149804 від 05.03.2025, відмовив у задоволенні даного клопотання з тих підстав, що таке подано з порушенням вимог статей 80, 81 ГПК України, зокрема: клопотання заявлене з пропуском строку, встановленого ч. 3 статті 80 ГПК України, а також відповідачем не доведено причин, з яких він не має можливості самостійно отримати даний доказ.

Крім того позивач заявив про відсутність у нього такого акта, а отже витребування у сторони документа, на відсутності якого він наполягає, не матиме жодної доцільності.

Вирішення судом питання щодо прийняття як доказів документів, долучених до заперечення відповідача.

До заперечення (на відповідь на відзив) (вх. № 3049/25 від 24.02.2025) представницею відповідача долучено копію акта надання послуг № 1 від 26.03.2020 та податкової декларації відповідача (уточненої) за І квартал 2021 року.

Заслухавши думку учасників справи щодо прийняття даних доказів суд ухвалою, зазначеною у протоколі судового засідання в режимі конференції № 4149804 від 05.03.2025, продовжив відповідачу строк на подання таких доказів та прийняв до розгляду додані до заперечення (на відповідь на відзив) копію акта надання послуг № 1 від 26.03.2020 та податкової декларації відповідача (уточненої) за І квартал 2021 року.

Суд керувався тим, що відповідно до ч. 2 статті 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. У даному випадку додаткові докази подані відповідачем разом із запереченням (на відповідь на відзив) у зв`язку з ознайомленням відповідача із відповіддю позивача на відзив та на спростування доводів, викладених позивачем у відповіді на відзив.

Враховуючи задоволення клопотання представника позивача про зобов`язання відповідача подати докази надання послуг на виконання умов договору № 1КОНС від 25.03.2020, укладеного між ТОВ "Велес Адв" та ТОВ "Європейська Енергетична Компанія Захід", з урахуванням зручного для учасників справи часу, суд відклав підготовче засідання на 28.03.2025.

27.03.2025 представник відповідача Гринів Я.В., на виконання ухвали суду, внесеної до протоколу судового засідання в режимі конференції № 4149804 від 05.03.2025, подала клопотання про долучення доказів (вх. № 5126/25 від 27.03.2025), до якого додала документи, що підтверджують надання ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" послуг ТОВ "Велес Адв" відповідно до умов договору № 1КОНС від 25.03.2020, а саме інструктажу з техніки безпеки: розроблених проєктів журналів реєстрації інструктажів, журналів обліку видачі інструкцій, положень, інструкцій, наказів, програм, що стосувались питань охорони праці та техніки безпеки персоналу ТОВ "Велес Адв".

26.03.2025 представник позивача Іваха О.І. подав суду клопотання (вх. № 2586/25 від 27.03.2025) про поновлення строку на заявлення цього клопотання та витребування від ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" копій документів щодо дати, місця надання послуг, змісту програми інструктажу, осіб, які проводили інструктаж, та для яких проводився інструктаж, фіксування факту проведення інструктажу, дати і способу надіслання відповідачем акта наданих послуг та отримання його копії, осіб які звертались щодо направлення оригіналу акта та які відмовились його передати.

28.03.2025 представник позивача Іваха О.І. подав суду доповнення до клопотання про витребування доказів (вх. № 15148/25 від 28.03.2025), у якому наводить додаткові аргументи для витребування доказів.

У підготовчому засіданні 28.03.2025 взяли участь представник позивача - адвокат Іваха О.І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я.В. та Вінтоняк Н.М.

У даному підготовчому засіданні суд прийняв до розгляду як докази копії документів, долучені представником відповідача до клопотання про долучення доказів (вх. № 5126/25 від 27.03.2025), оскільки такі подані на вимогу суду.

Враховуючи, що представники відповідача не знайомі з клопотанням представника позивача про витребування доказів (вх. № 2586/25 від 27.03.2025) та доповненнями до цього клопотання (вх. № 15148/25 від 28.03.2025), котрі надійшли до суду в переддень та у день підготовчого засідання, суд відклав підготовче засідання на 09.04.2025.

Ухвалою від 28.03.2025, враховуючи відкладення підготовчого засідання на 09.04.2025 та завершення підготовчого провадження у справі 07.04.2025, суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів - до 07.05.2025.

В підготовчому засіданні 09.04.2025 взяли участь представник позивача - адвокат Іваха О.І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я.В. та Вінтоняк Н.М. У даному підготовчому засіданні, заслухавши думку представників сторін суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів (вх. № 2586/25 від 27.03.2025) з доповненнями до цього клопотання (вх. № 15148/25 від 28.03.2025), поновив строк для подання клопотання про витребування доказів та ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в режимі конференції № 4344609 від 09.04.2025 витребував у ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" докази, а саме: копії документів які містять інформацію про: дату надання ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" послуги персоналу ТОВ "Велес АДВ", які були передбачені Договором № 1КОНС від 25.03.2020 року, а саме інструктаж з техніки безпеки, кількість - 1 од., вартість - 501000 грн; адресу (місце) за якою ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" надавала послуги персоналу ТОВ "Велес АДВ", які були передбачені Договором №1КОНС від 25.03.2020 року, а саме інструктаж з техніки безпеки, кількість - 1 од.,вартість - 501 000 грн; зміст програми інструктажу з техніки безпеки, який ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" надавала персоналу ТОВ "Велес АДВ" за Договором № 1КОНС від 25.03.2020 року; прізвище, ім`я, по-батькові конкретних спеціалістів (працівників) "Європейська енергетична компанія Захід", які проводили інструктаж з техніки безпеки персоналу ТОВ "Велес АДВ" за Договором № 1КОНС від 25.03.2020 року; прізвище, ім`я, по-батькові конкретних працівників з персоналу ТОВ "Велес АДВ", яким проводили інструктаж з техніки безпеки спеціалісти (працівники) ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" за Договором № 1КОНС від 25.03.2020 року; документальне фіксування спеціалістами (працівниками) ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" факту проведення інструктажу з техніки безпеки персоналу ТОВ "Велес АДВ" за Договором № 1КОНС від 25.03.2020 року; фіксування персоналом ТОВ "ВЕЛЕС АДВ" у будь-яких документах ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" про факт проведення інструктажу з техніки безпеки за Договором № 1КОНС від 25.03.2020 року; дату і спосіб, у який ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" надіслало ТОВ «Велес АДВ» оригінал акта з підписом і проставленою печаткою ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід"; дату і спосіб, у який ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" отримало від ТОВ «Велес АДВ» копію акта з підписом і поставленою печаткою ТОВ «Велес АДВ»; дату, прізвище, ім`я, по-бітькові конкретного працівника/представника і спосіб, у який ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" зверталось до ТОВ «Велес АДВ» про направлення оригіналу акта; дату, прізвище, ім`я, по-батькові конкретного працівника/представника і спосіб, у який ТОВ «Велес АДВ» фактично відмовилось від передачі оригіналу акту та повідомляло про ініціювання судового процесу ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід". Суд встановив строк у 10 днів для подання витребуваних доказів, у разі неможливості подання доказів вказав подати письмові пояснення про причини із яких сторона відповідача не може подати витребувані судом докази.

Постановляючи дану ухвалу суд керувався положеннями ст. 80, 81 ГПК України, та тим, що докази, які просить витребувати представник позивача стосуються предмета доказування у справі, позивач вжив заходів для самостійного їх отримання шляхом направлення адвокатських запитів відповідачу, однак відповіді на такі адвокатські запити не надавались. Суд погоджується з тим, що необхідність заявлення клопотання про витребування доказів виникла у позивача після ознайомлення з відзивом відповідача на позовну заяву, після чого представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про витребування документів на який не отримав відповідь, а отже позивач обґрунтував неможливість заявлення даного клопотання разом з позовною заявою. У зв`язку з постановленням ухвали про витребування доказів суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 07.05.2025.

18.04.2025 від представника ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" адвоката Гринів Я.В. надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 6507/25 від 18.04.2025), котрі подані на виконання ухвали суду, занесеної до протоколу судового засідання в режимі конференції № 4344609 від 09.04.2025.

06.05.2025 від представника ТОВ Велес Адв " адвоката Івахи О.І. надійшли додаткові пояснення (вх. № 7575/25 від 06.05.2025), у яких також заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Велес Адв" від 19.01.2021.

Після перерви, 07.05.2025 в підготовчому засіданні взяли участь представник позивача - адвокат Іваха О. І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я.В. та Вінтоняк Н.М. У даному підготовчому засіданні суд прийняв додаткові пояснення у справі (вх. № 6507/25 від 18.04.2025), подані представником відповідача на виконання ухвали суду, занесеної до протоколу судового засідання в режимі конференції № 4344609 від 09.04.2025.

У зв`язку з тим, що додаткові пояснення (вх. № 7575/25 від 06.05.2025) від представника позивача надійшли в переддень підготовчого засідання, представники відповідача не знайомі з такими, а також для подання представником позивача доказів чому такі додаткові пояснення не були подані в розумний строк після подання представниками відповідача додаткових пояснень у справі (вх. № 6507/25 від 18.04.2025), суд продовжив перерву в підготовчому засіданні до 09.05.2025.

08.05.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 7761/25 від 08.05.2025), яким надано доповнення до клопотання про поновлення строків на подання доказів. До клопотання долучено копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 933 про перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 02.04.2025 по 05.05.2025 та копію військового квитка ОСОБА_2 , відповідно до якого він мобілізований у Збройні Сили України 14.10.2024.

Після перерви в підготовчому засіданні 09.05.2025, заслухавши думку учасників справи суд прийняв до розгляду подані представником позивача додаткові пояснення (вх. № 7575/25 від 06.05.2025) та додану до них копію акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Велес Адв" від 19.01.2021. Суд керувався тим, що зазначені додаткові пояснення та копія акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Велес Адв" подані для спростування тверджень відповідача, викладених у його додаткових поясненнях (вх. № 6507/25 від 18.04.2025) щодо участі ОСОБА_3 , як учасника ТОВ "Велес Адв", у процесі виконання договору № 1КОНС від 25.03.2020, а тому не могли бути подані разом із позовною заявою. Також суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача, підтверджені наданими документами, що керівник позивача ОСОБА_2 , з 14.10.2024 мобілізований до Збройних Сил України, а з 02.04.2025 по 05.05.2025 перебував на стаціонарному лікуванні, тому додаткові пояснення та копія акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Велес Адв" від 19.01.2021 не могли бути подані одразу після ознайомлення з додатковими поясненнями відповідача у справі (вх. № 6507/25 від 18.04.2025).

За клопотання представників відповідача, з метою дотримання принципів рівності та змагальності у судовому процесі, враховуючи що обидві сторони покликаються/спростовують можливість участі ОСОБА_3 у процесі виконання договору суд надав право відповідачу подати додаткові пояснення щодо участі ОСОБА_3 у процесі виконання договору № 1КОНС від 25.03.2020, в тому числі подати заяву ОСОБА_3 , як свідка. У зв`язку з цим, суд продовжив перерву в підготовчому засіданні до 10:00 год., 04.06.2025, з урахуванням повідомлення представників відповідача, що ОСОБА_3 мобілізований до Збройних Сил України, що вимагає додаткового часу на комунікування та підготовку документів, а також враховуючи зручний час для представників сторін та їх особисті обставини, про які вони повідомили в судовому засіданні.

03.06.2025 від представника ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід" адвоката Гринів Я.В. надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 9387/25 від 03.06.2025), в яких відповідач просить суд дозволити подати ці додаткові пояснення; долучити ці додаткові пояснення до матеріалів справи; поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи докази, а саме: нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 від 28.05.2025, посвідчену приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Гончар Т.М. за реєстровим номером 281 та Витяг з ЄДР.

Після перерви, в підготовче засідання 04.06.2025 з`явились представник позивача - адвокат Іваха О.І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я.В. та Вінтоняк Н.М.

Суд повідомив сторін про надходження від відповідача додаткових пояснень у справі та оголосив їх зміст.

Враховуючи що ухвалою від 09.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, надано право відповідачу подати додаткові пояснення щодо участі ОСОБА_3 у процесі виконання договору № 1КОНС від 25.03.2020, в тому числі подати заяву ОСОБА_3 , як свідка, суд, заслухавши думку учасників справи, ухвалами, які занесені до протоколу судового засідання в режимі відеоконференції № 46369998 від 04.06.2025 прийняв подані письмові пояснення та копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Іваха О.І. заявив усне клопотання про допит свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Заслухавши доводи та заперечення представників сторін, враховуючи положення статті 89 ГПК України (свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам), суд задовольнив усне клопотання представника позивача про виклик свідка ОСОБА_3 для допиту в судове засідання.

Вирішивши питання підготовчого провадження, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в режимі конференції № 4636998 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.06.2025 о 10:00 год.

З приводу виклику свідка суд за наслідками підготовчого засідання постановив також ухвалу від 05.06.2025, оформлену окремим документом.

В судове засідання з розгляду справи по суті 20.06.2025 з`явились представник позивача - адвокат Іваха О.І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я.В. та Вінтоняк Н.М. В даному судовому засіданні суд заслухав вступне слово представника позивача, вступне слово представників відповідача, їх відповіді на питання один одного та суду, а також дослідив письмові докази. Враховуючи неявку свідка ОСОБА_3 в судове засідання, наполягання представників відповідачів на його допиті, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 08.08.2025 та повторно викликав даного свідка в судове засідання, про що постановив ухвалу від 20.06.2025.

Після перерви, в судове засідання з розгляду справи по суті 08.08.2025 з`явились представник позивача - адвокат Іваха О.І. (в режимі відеоконференції) та представники відповідача - адвокати Гринів Я.В. та Вінтоняк Н.М. Свідок ОСОБА_3 повторно не з`явився в судове засідання, копія ухвали, якою суд викликав свідка в судове засідання (направлялась за адресою, зазначеною в заяві свідка), повернулась до суду (поштове відправлення № 06 011 6180 89 58) з причини "адресат відсутній за вказаною адресою". Представники відповідача повідомили суд, що свідок ОСОБА_3 не з`явиться в судове засідання для допиту. Враховуючи повторну неявку свідка в судове засідання для допиту, незабезпечення відповідачем явки свідка в судове засідання, суд не проводить допиту свідка. В судовому засіданні 08.08.2025 суд заслухав виступи учасників справи в судових дебатах, після чого оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення. В судовому засіданні 08.08.2025 суд проголосив скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Нормами статті 8 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006 обумовлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема цивільного характеру.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25.01.2006, № 1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ" в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Визначаючи ці критерії, Верховний суд посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.11.1988 у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо. Таким чином у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

Враховуючи предмет доказування, обсяг зібраних по справі доказів, процесуальну поведінку сторін, які подавали процесуальні документи в переддень судового засідання, клопотали про відкладення підготовчих засідань для ознайомлення з поданими іншою стороною документами, не заперечували проти відкладення чи оголошення перерви в судових засіданнях за клопотаннями інших учасників справи, необхідність виклику та повторного виклику свідка для допиту в судовому засіданні, про що клопотали обидві сторони, перебування судді у відпустці в період з 07.07.2025 по 01.08.2025, суд не мав об`єктивної можливості завершити підготовче провадження та розглянути справу у строки, визначені статтями 177, 195 ГПК України. Зазначене, однак, з наведених причин не свідчить про порушення судом розумного строку розгляду справи, оскільки суд призначав підготовчі засідання та судові засідання з розгляду справи по суті в розумні інтервали (періодичністю як-правило раз у один-два тижні, за винятком часу перебування судді у відпустці), та з урахуванням дат і часу, зручного для всіх учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.

Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача. У предмет доказування включаються також обставини, що підтверджують право на звернення до суду, тобто факти порушення суб`єктивних прав позивача.

У даній справі предмет доказування становлять обставини укладення та виконання сторонами договору № 1КОНС від 25.03.2020 щодо проведення інструктажу персоналу "Замовника" з питань дотримання техніки безпеки працівниками підприємства на робочому місці, зокрема доводів позивача про те, що послуги фактично не надавались, а також наявність підстав для стягнення з відповідача розміру передоплати, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

За змістом ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які становлять предмет доказування у справі позивач доводить наступними доказами:

- результати розрахунків інфляційних втрат, пені, трьох процентів річних;

- Договір № 1КОНС від 25.03.2020;

- виписка з банківського рахунку позивача за 27.03.2020;

- платіжна інструкція № 4 від 27.03.2020;

- Лист на повернення коштів Вих. № 2 від 31.01.2023;

- рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення / виплату поштового переказу № 230;

- платіжні інструкції № 523 від 10.03.2023; № 551 від 27.04.2023; № 566 від 14.05.2023;

- роздруківки з загальнодоступних джерел в Інтернеті та з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо відповідача;

- акт приймання-передачі частки у Статутному капіталі ТОВ "Велес Адв" від 19.01.2021.

Обставини, які становлять предмет доказування у справі відповідач доводить наступними доказами:

- акт надання послуг № 1 від 26.03.2020;

- податкова декларація ТОВ "Європейська енергетична компанія Захід", як платника єдиного податку третьої групи (уточнююча) за І квартал 2021 року

- проектами (формулярами) журналів, інструкцій, наказів, положень, приписів, порядків, програм щодо проведення інструктажів, адаптованих для затвердження на ТОВ "Велес Адв";

- заява свідка ОСОБА_3 від 28.05.2025.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, суд визнає встановленими (спростованими) такі обставини, що є предметом доказування.

25.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейська енергетична компанія Захід" (у цьому рішенні також відповідач або Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" (у цьому рішенні також позивач або Замовник) укладено договір № 1КОНС від 25.03.2020 (далі - договір), за умовами якого Виконавець зобов`язався провести інструктаж персоналу Замовника з питань дотримання техніки безпеки працівниками підприємства на робочому місці (далі - послуга) (п. 1.1 договору).

За умовами п. 3.1 договору, загальна вартість договору становить 501 000 грн.

У відповідності до п. 3.5.1 договору, 100% вартості послуг сплачується Замовником протягом двох банківських днів з дати підписання Сторонами цього договору.

Факт надання Виконавцем послуги Замовнику засвідчується Актом надання послуг, який підписується Сторонами (п. 4.1 договору).

Адреса місця, дата і час надання послуги узгоджується Сторонами додатково в усній та/або письмовій формі, поштовим зв`язком (рекомендованим листом) або/чи мережею Інтернет (п. 5.1 договору).

Якщо інше не буде додатково узгоджено Сторонами, послуги повинні бути надані Виконавцем в строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів від дня оплати Замовником вартості таких послуг (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 5.3 договору надання послуги здійснюється спеціалістами Виконавця.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного чи/або не у повній мірі надання Виконавцем послуг згідно з умовами цього Договору Виконавець сплачує на користь Замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У п. 10.1 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками Сторін та діє до 31 квітня 2020 р., але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором.

27.03.2020 позивач оплатив відповідачу 501 000 грн на оплату послуг за договором.

31.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська енергетична компанія Захід" з листом на повернення коштів (вих. № 2/23 від 31.01.2023), у якому зазначало, що оплатило за інструктаж з техніки безпеки 501 000 грн, однак оскільки відповідач оплаченого інструктажу з техніки безпеки дотепер не провів, просить повернути кошти в сумі 501 000 грн.

Зазначений лист відповідач одержав 23.02.2023.

Платіжними інструкціями № 523 від 10.03.2023 на суму 50 000 грн, № 551 від 27.04.2023 на суму 50 000 грн; № 566 від 14.05.2023 на суму 60 000 грн відповідач повернув позивачу загалом 160 000 грн з призначенням платежу: "Часткове повернення грошових коштів згідно з листом-вимогою № 2/23 від 31.01.2023".

Зазначені вище обставини учасники справи не оспорюють, такі обставини підтверджуються доказами, наданими як позивачем, так і відповідачем, і такі докази не суперечать між собою.

Спірною обставиною є факт реального надання відповідачем позивачу послуги інструктажу персоналу Замовника з питань дотримання техніки безпеки працівниками підприємства на робочому місці.

Позивач доводить суду, що відповідач послуг за договором не надавав, а отже договір відповідачем не був виконаний.

Відповідач доводить суду, що: він виконав умови договору, а саме провів інструктаж з техніки безпеки для працівників позивача, про що сторони склали та підписали акт наданих послуг № 1 від 26.03.2020; передав позивачу комплект проектів документів, пов`язаних з проведенням інструктажу (журнали, інструкції, накази, положення, приписи, порядки, програми щодо проведення інструктажів, адаптовані для затвердження на ТОВ "Велес Адв").

Відповідно до вимог п. 3 частини четвертої статті 238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів.

Положеннями статей 13, 73, 76-80 ГПК України закріплено обов`язок доказування кожною стороною обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей обов`язок слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/1

Положеннями статті 79 ГПК України на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, з дотриманням принципів господарського судочинства, а також виходячи з критеріїв оцінки доказів, наданих суду учасниками справи, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд визнає встановленим, що відповідач послуг позивачу за договором не надав.

При встановленні цієї обставини, на думку суду, Лист на повернення коштів Вих. № 2 від 31.01.2023 та платіжні інструкції № 523 від 10.03.2023; № 551 від 27.04.2023; № 566 від 14.05.2023 є більш вірогідними доказами того, що відповідач послуг за договором позивачу не надав, ніж наявна в матеріалах справи копія акта наданих послуг № 1 від 26.03.2020 та проекти документів, пов`язаних з проведенням інструктажу (журнали, інструкції, накази, положення, приписи, порядки, програми щодо проведення інструктажів, адаптовані для затвердження на ТОВ "Велес Адв").

Оцінюючи такі докази щодо їх вірогідності суд виходив з такого:

1) представники відповідача у заявах по суті справи та у судовому засіданні підтвердили, що оригінал акта наданих послуг № 1 від 26.03.2020 у відповідача відсутній. В той же час представник позивача наполягає, що копія такого документа була долучена до позовної заяви помилково, оригінал такого документа ніколи не складався, сторонами не підписувався, а долучена до позовної заяви копія документа є лише прототипом документа, яким складався з використанням комп`ютерної техніки та графічних редакторів під час укладення договору. Зазначений документ долучено помилково до позову через неуважність помічника адвоката Івахи О.І. Суд враховує, що такий документ, як акт наданих послуг, з урахуванням вимог п. 4.1 договору, є первинним документом бухгалтерського обліку, і очевидно його примірник мав бути в наявності у відповідача в разі, якщо б такий документ складався за наслідком фактичного надання послуг. Фактична відсутність у відповідача такого акта переконливо свідчить, що такий акт між сторонами не складався, і послуг відповідач позивачу не надавав;

2) дії відповідача щодо часткового повернення коштів трьома окремими платежами в різні місяці - 10.03.2023, 27.04.2023 та 14.05.2023 свідчать про визнання відповідачем на час таких оплат факту невиконання договору та наявність обов`язку повернути кошти, отримані за ненадані послуги. Доводи представників відповідача про часткове повернення коштів задля уникнення репутаційних втрат через можливі судові процеси під час участі у тендерах та державних закупівлях, участь в яких у 2023 році приймав відповідач, є непереконливими, оскільки наявність незавершених судових справ не перешкоджає учаснику господарських відносин приймати участь у тендерах та державних закупівлях, жодним чином не віднесено до критеріїв, які впливають на відбір переможця у таких процедурах. Крім того, повертаючи кошти відповідач жодним чином не вказував, що послуги він фактично надав, а повертає кошти лише з метою уникнення репутаційних втрат, зокрема не надав позивачу з цього приводу відповідь на Лист на повернення коштів Вих. № 2 від 31.01.2023;

3) на підтвердження факту надання послуг відповідач надав проекти документів, пов`язаних з проведенням інструктажу (журнали, інструкції, накази, положення, приписи, порядки, програми щодо проведення інструктажів, адаптовані для затвердження на ТОВ "Велес Адв"). Однак такі проекти документів самі по собі не доводять факт виконання договору, оскільки за договором послуги полягали у проведенні інструктажу персоналу позивача з питань дотримання техніки безпеки працівниками підприємства на робочому місці. Відповідач не надав жодних документів, пов`язаних безпосередньо з наданням цієї послуги, у яких відображались би перелік працівників позивача, що пройшли інструктаж, відмітки про фактичну присутність працівника на інструктажі, результати проведеного інструктажу тощо.

4) пояснення сторони відповідача щодо передачі позивачу інформації та документів, пов`язаних з виконанням договору, а також передачі оригінала акта наданих послуг № 1 від 26.03.2020 є суперечливими. Так, у додаткових поясненнях у справі від 18.04.2025 (вх. № 6507/25 від 18.04.2025) представник відповідача зазначає, що:

- щодо працівників позивача, яким було проведено інструктаж - документи та матеріали, підготовлені на виконання умов договору, були передані засновнику ТОВ "Велес Адв" ОСОБА_3 ;

- ПІБ посадової особи позивача, яка зверталась до відповідача з проханням направити акт наданих послуг № 1 від 26.03.2020 - засновник ТОВ "Велес Адв" ОСОБА_3 ;

Разом з тим, на спростування таких доводів позивач подав копію акта приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Велес Адв" від 19 січня 2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. за № 78/79, зі змісту якого слідує, що лише 19 січня 2021 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Велес Адв", а отже ОСОБА_3 став учасником даного товариства (позивача) з часткою 50% лише 19.01.2021. Оскільки договір, щодо виконання якого суд розглядає спір був укладений 25.03.2020, а за твердженням відповідача виконаний 26.03.2020, то у вказаний період часу ОСОБА_3 ще не був засновником позивача.

5) показання свідка ОСОБА_3 , викладені у його заяві від 28.05.2025 суд не бере до уваги, оскільки такий свідок двічі викликався в судове засідання ухвалами суду від 05.06.2025 та від 20.06.2025 для допиту, однак в судові засідання не з`являвся, поважних причин неявки суду не повідомив, а в той же час відповідач, на якого покладався обов`язок забезпечити явку свідка в судове засідання або його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, теж не забезпечив явки свідка. У відповідності до другого речення частини 2 статті 89 ГПК України, суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.

Зазначене в сукупності привело суд до переконання, що відповідач не надав позивачу передбачених договором послуг з проведення інструктажу персоналу позивача з питань дотримання техніки безпеки працівниками підприємства на робочому місці, відповідач позивачу не надав

Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Укладений сторонами договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України (статті 901-907 ЦК України).

Згідно з ч. ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Статтею 903 ЦК України передбачено: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (стаття 905 ЦК України).

Як вище встановив суд, позивач відповідно до умов договору перерахував відповідачу передоплату за надання обумовлених договором послуг в розмірі 501 000 грн, з яких відповідач повернув позивачу 160 000 грн. Не повернутою залишилась сума передоплати в розмірі 341 000 грн. При цьому судом встановлено, що передбачених договором послуг відповідач позивачу не надавав.

Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (ч. 1 ст. 8 ЦК України).

Оскільки, главою 63 ЦК України не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, суд дійшов висновку про можливість застосування частини 2 статті 693 ЦК України за аналогією закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

Аналогічний висновок щодо можливості застосування за аналогією ч. 2 статті 693 ЦК України до правовідносин за договором про надання послуг викладений у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 910/1030/17.

Згідно ст. 692, 693 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 статті 693 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 28.02.2019 у справі №912/2275/17 та від 22.06.2023 у справі №925/1238/22, умовою застосування ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 5.2 договору відповідач повинен був надати послуги в строк, що не перевищує 30 робочих днів від дня оплати Замовником таких послуг.

Враховуючи ненадання відповідачем обумовлених договором послуг у встановлений строк, позивач листом на повернення коштів № 2/23 від 31.01.2023 заявив вимогу до відповідача про повернення отриманої передоплати в сумі 501 000 грн.

Відтак, з урахуванням положень п. 10.1 договору, за яким договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором, обов`язок відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати послуг виник 23.02.2023, коли відповідач отримав від позивача вимогу про повернення суми попередньої оплати послуг. Однак відповідач повернув лише частину передоплати в розмірі 160 000 грн.

За наведеного позовні вимоги про стягнення з відповідача 341 000 грн розміру не повернутої передоплати вартості послуг за договором підлягають до задоволення.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За п. 3 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Позивачем у даній справі заявлено також вимогу про сплату 32 523,93 грн пені, яка нарахована за порушення строку надання послуг.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного чи/або не у повній мірі надання Виконавцем послуг згідно з умовами цього Договору Виконавець сплачує на користь Замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи, що у відповідності до п. 5.2 договору послуги мали бути надані в строк 30 робочих днів з дня оплати (30 робочих днів після 27.03.2020), то відповідач є таким, що прострочив виконання обов`язку з надання послуг з 11 травня 2020 року.

Оскільки відповідач не надав позивачу послуги ні в погоджений сторонами строк, ні пізніше, позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими.

Однак, позивачем нараховано пеню за період з 28.04.2020 до 27.10.2020, тобто позивач провів розрахунок виходячи з того, що послуги мали бути надані у 30-денний строк з дня оплати, а не протягом тридцяти робочих днів, як це передбачено договором.

За наведеного, суд провів власний розрахунок пені виходячи з передбаченого договором кінцевого строку надання послуг (30 робочих днів з моменту оплати), та не виходячи за часові межі розрахунку позивача (тобто з 11.05.2020 до 27.10.2020). Відповідно до такого розрахунку сума пені становить: 1) за період 11.05.2020 - 11.06.2020 (всього 32 дні, облікова ставка - 8%), сума пені становить: 501 000 ? 32 ? 8% ? 2 / 366 = 7008,52 грн; 2) за період 12.06.2020 - 27.10.2020 (всього 138 днів, облікова ставка - 6%) сума пені становить: 501 000 ? 138 ? 6% ? 2 / 366 = 22 668,20 грн.

Разом сума пені, яка підлягає до стягнення становить 29 676,72 грн ( 7008,52 грн + 22 668,20). В задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 2 847,21 суд відмовляє, оскільки така пеня нарахована за період, коли у відповідача було відсутнє прострочення обов`язку з надання послуг.

Правових підстав для зменшення суми пені суд не знайшов, оскільки відповідач повністю не виконав свої зобов`язання, не довів суду поважних причин, з яких ним не було надано визначені договором послуги, сума нарахованої пені не є непропорційно великою щодо розміру порушеного зобов`язання. Відповідач з клопотанням про зменшення розміру нарахованої пені до суду не звертався та не наводив підстав для зменшення такої.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 284 315,43 грн та трьох процентів річних у розмірі 63 240,12 грн, нарахованих на суму сплаченої передоплати за період з 28.04.2020 по 28.01.2025 (щодо трьох процентів річних) та за місяці травень 2020 - грудень 2024 (щодо інфляційних втрат), слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1, ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу ст.ст. 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За змістом ст.ст. 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у відповідача (виконавця послуг) виникло зобов`язання повернути позивачу (замовнику послуг) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як вище зазначав суд, позивач, який не отримав у встановлений договором строк попередньо оплачених послуг, з урахуванням вимог ч. 2 статті 693 ЦК України, яку суд застосовує за правилами аналогії, отримав право альтернативного вибору: або вимагати надання передбачених договором послуг, або заявити вимогу про повернення суми передоплати.

Слід звернути увагу також і на те, що положення п. 10.1 договору передбачали право позивача вимагати у відповідача виконання в натурі обов`язку з надання послуг за договором без обмеження будь-яким строком, тобто до дати розірвання договору. Тобто, навіть після порушення відповідачем строків надання послуг позивач не був позбавлений обов`язку вимагати їх надання, а така вимога очевидно виключала б обов`язок відповідача повернення вартості послуг.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів розірвання сторонами договору до 23.02.2023, доказів відмови позивача від договору у цей строк, доказів направлення відповідачу вимог про повернення суми передоплати, то обов`язок відповідача повернути позивачу суму передоплати виник саме 23.02.2023, коли відповідач отримав від позивача лист на повернення коштів № 2/23 від 31.01.2023.

Позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних починаючи з 28.04.2020, визначеної позивачем дати виконання обов`язку з надання послуг. Однак, як вище зазначив суд, станом на 28.04.2020 у відповідача ще не виникло прострочення обов`язку надання послуг (з урахуванням визначеного договором строку їх надання у 30 робочих днів після отримання передоплати).

Наведені вище положення статті 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних саме за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Грошові кошти в сумі 501 000 грн, які відповідач отримав від позивача, були передбаченою договором передоплатою за надання визначених договором послуг, і за звичайних умов (належного виконання договору) не підлягали поверненню.

Порушення відповідачем строків надання послуг також за загальним правилом не створює у відповідача обов`язку повернути отриману передоплату, оскільки відповідальність за порушення строків надання послуг визначена у п. 7.3 договору у вигляді пені.

У спірному випадку, лише реалізація позивачем свого права вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати має наслідком виникнення у відповідача грошового зобов`язання повернути позивачу отримані від нього кошти з попередньої оплати послуг.

Тому нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат починаючи лише дати прострочення відповідачем строків надання послуг не ґрунтується на положеннях закону та на умовах договору, які не передбачають обов`язку відповідача повернути позивачу передоплату внаслідок самого лише факту порушення строку надання послуг.

Оскільки лише 23.02.2023 відповідач отримав від позивача вимогу про повернення суми передоплати за договором, то саме цього дня у відповідача виник обов`язок повернути отриману передоплату за договором, а отже з 24.02.2023 виникло прострочення грошового зобов`язання з повернення позивачу 501 000 грн передоплати.

Отже, право вимагати нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних у позивача виникло лише з 24.02.2023.

Суд, не виходячи за часові межі визначеного позивачем розрахунку, з урахуванням платежів відповідача на часткове повернення передоплати (10.03.2023 - 50 000 грн; 27.04.2023 - 50 000 грн; 14.05.2023 - 60 000 грн) провів перерахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 24.02.2023 по 28.01.2025 (щодо трьох процентів річних) та за місяці березень 2023 - грудень 2024 (щодо інфляційних втрат).

Результати розрахунку трьох процентів річних:

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума = С ? 3 ? Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання з 24.02.2023 до 09.03.2023; кількість днів прострочення 14; сума трьох процентів річних: 501 000,00 ? 3 % ? 14 : 365 = 576,49 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання з 10.03.2023 до 26.04.2023; кількість днів прострочення 48; сума трьох процентів річних: 451 000,00 ? 3 % ? 48 : 365 = 1 779,29 грн

Період прострочення грошового зобов`язання з 27.04.2023 до 13.05.2023; кількість днів прострочення 17; сума трьох процентів річних: 401 000,00 ? 3 % ? 17 : 365 = 560,30 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання з 14.05.2023 до 31.12.2023; кількість днів прострочення: 232; сума трьох процентів річних: 341 000,00 ? 3 % ? 232 : 365 = 6 502,36 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2024 до 31.12.2024; кількість днів прострочення: 365; сума трьох процентів річних: 341 000,00 ? 3 % ? 366 : 366 = 10 230,00 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2025 до 28.01.2025; кількість днів прострочення: 28; сума трьох процентів річних: 341 000,00 ? 3 % ? 28 : 365 = 784,77 грн.

Всього сума трьох процентів річних, які підлягають стягненню становить: 20 433,21 грн. В задоволенні вимог про стягнення 42 806,91 трьох процентів річних грн суд відмовляє, оскільки такі нараховані за період, коли у відповідача було відсутнє грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати.

Результати розрахунку інфляційних втрат.

Розрахунок сукупного індексу інфляції за період для розрахунку інфляційних втрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) ? ( ІІ2 : 100 ) ? ( ІІ3 : 100 ) ? ... ( ІІZ : 100 ) , де: ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ......; ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

За період березень та квітень 2023 року сума заборгованості становила 451 000 грн, індекси інфляції (у відсотках): березень 2023 - 101,50; квітень 2023 -100,20,

IIc (101,50 : 100) ? (100,20 : 100) = 1.01703000

Інфляційне збільшення: 451 000,00 ? 1.01703000 - 451 000,00 = 7 680,53 грн.

За період травень 2023 року - грудень 2024 року сума заборгованості становила 341 000 грн, індекси інфляції (у відсотках): травень 2023 - 100,50; червень 2023 - 100,80; липень 2023 - 99,40; серпень 2023 - 98,60; вересень 2023-100,50; жовтень 2023 - 100,80; листопад 2023 - 100,50; грудень 2023 - 100,70; січень 2024 - 100,40; лютий 2024 - 100,30; березень 2024 - 100,50; квітень 2024 - 100,20; травень 2024 - 100,60; червень 2024 - 102,20; липень 2024 - 100,00; серпень 2024 - 100,60; вересень 2024 - 101,50; жовтень 2024 - 101,80; листопад 2024 - 101,90; грудень 2024 - 101,40

IIc (100,50 : 100) ? (100,80 : 100) ? (99,40 : 100) ? (98,60 : 100) ? (100,50 : 100) ? (100,80 : 100) ? (100,50 : 100) ? (100,70 : 100) ? (100,40 : 100) ? (100,30 : 100) ? (100,50 : 100) ? (100,20 : 100) ? (100,60 : 100) ? (102,20 : 100) ? (100,00 : 100) ? (100,60 : 100) ? (101,50 : 100) ? (101,80 : 100) ? (101,90 : 100) ? (101,40 : 100) = 1.13986459

Інфляційне збільшення: 341 000,00 ? 1.13986459 - 341 000,00 = 47 693,83.

Разом сума інфляційних втрат, які підлягають стягненню становить 55 374,36 грн. В задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 228 941,07 грн суд відмовляє, оскільки такі нараховані за період, коли у відповідача було відсутнє грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати.

Судові витрати.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 10816,19 грн (а.с. 10).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи що суд частково задовольнив позовні вимоги, судовий збір в сумі 6697,26 грн підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, пропорційно до розміру задоволених вимог, а в сумі 4118,93 грн покладається на позивача.

Дата складення повного рішення: 18.08.2025.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська енергетична компанія Захід" про стягнення 721 079,48 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська енергетична компанія Захід" (78600, Івано-Франківська обл., Косівський р-н, м. Косів, вул. Грушевського, буд. 8; ідентифікаційний код юридичної особи: 43253101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес Адв" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 89-А, кв. 85; ідентифікаційний код юридичної особи: 40099202) 341 000 (триста сорок одну тисячу) грн 00 коп. передоплати за договором № 1КОНС від 25.03.2020, 55 374 (п`ятдесят п`ять тисяч триста сімдесят чотири) грн 36 коп. інфляційних втрат, 20 433 (двадцять тисяч чотириста тридцять три) грн 21 коп. трьох процентів річних, 29 676 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят шість) грн 72 коп. пені та 6697 (шість тисяч шістсот дев`яносто сім) грн 26 коп. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 228 941,07 грн інфляційних втрат, 42 806,91 грн трьох процентів річних та 2 847,21 грн пені.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4118,93 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк