ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1377/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бойченко О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від позивача за первісним позовом: Сергеєва К.О.,

від відповідача за первісним позовом: Уланівський С.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства ,,Агрофірма ,,Роднічок до Фермерського господарства ,,АПК про стягнення 444114,97 грн та за зустрічним позовом Фермерського господарства ,,АПК до Приватного сільськогосподарського підприємства ,,Агрофірма ,,Роднічок про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 р.: прийнято позовну заяву Приватного сільськогосподарського підприємства ,,Агрофірма ,,Роднічок (далі ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1377/25; призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 13.05.2025 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2025 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 27.05.2025 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2025 р. прийнято зустрічну позовну заяву Фермерського господарства ,,АПК (далі ФГ ,,АПК) до розгляду та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/1377/25.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.05.2025 р.: продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 14.07.2025 р.; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 19.06.2025 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 15.07.2025 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2025 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 05.08.2025 р.

У судовому засіданні 05.08.2025 р. оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено представників сторін про те, що на підставі ст.219 ГПК України вступна та резолютивна частини рішення будуть проголошені 13.08.2025 р.

Ухвалами Господарського суду Одеської області забезпечено представникам сторін можливість участі у засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням онлайн сервісу відеозв`язку ,,EASYCON.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 13.08.2025 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФГ ,,АПК заборгованість в розмірі 444114,97 грн, з яких 396492,75 грн основного боргу, 28945,19 грн інфляційних втрат, 13242,86 грн пені, 5434,17 грн 3% річних.

В обґрунтування позову ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок посилається на невиконання ФГ ,,АПК умов договору суборенди землі від 01.01.2024 р. № РД-015466 шляхом невнесення плати за користування земельними ділянками.

У відзиві на позовну заяву ФГ ,,АПК просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.

Виходячи з умов договору від 01.01.2024 р. № РД-015466, до моменту підписання актів приймання-передачі земельних ділянок та державної реєстрації права суборенди відповідач не мав права користуватись земельними ділянками.

Сторонами досягнуто усної домовленості про те, що реєстрацію права суборенди в Державному реєстрі речових прав мав забезпечити представник ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок, адже останнє як орендар повинно отримати письмову згоду фізичних осіб-власників земельних ділянок на передачу їх у суборенду.

З витягів з Державного реєстру речових прав вбачається, що право суборенди відповідача на 42 земельні ділянки зареєстровано лише 22.07.2024 р., тому договір суборенди набув чинності з названої дати, а, отже, ФГ ,,АПК мало законне право на використання майна в період з 22.07.2024 р. до 01.10.2024 р. (дата закінчення строку дії угоди), що становить 62 дні, суборендна плата за які дорівнює 67165,22 грн. При цьому в період з 01.01.2024 р. до 21.07.2024 р. відповідач не мав права користуватись земельними ділянками через тривале неподання позивачем документів для державної реєстрації речового права суборенди.

Крім того, ФГ ,,АПК у відзиві на позов повідомляє, що наявні обставини, які спричиняють повне звільнення від суборендної плати, т.я. з 01.05.2023 р. с. Чорнобаївка, в якому знаходяться орендовані земельні ділянки, віднесено до території активних бойових дій, наслідком яких є забруднення земель вибухонебезпечними предметами. Таким чином, відповідач не міг здійснювати сільськогосподарську діяльність та оброблення земельних ділянок фактично протягом всього строку дії договору суборенди з незалежних від його волі причин, у зв`язку з чим має бути звільнений від плати за користування землею за правилами ч.6 ст.762 ЦК України.

Також відповідач зазначає, що його господарські зобов`язання щодо внесення суборендної плати припинились після 01.10.2024 р. в результаті закінчення строку дії договору, однак позивачем пред`явлено вимогу про стягнення пені за період з 02.10.2024 р. до 17.03.2025 р., яка не ґрунтується ні на договорі, ні на законі, тому у її задоволенні слід відмовити.

Окремо ФГ ,,АПК стверджує про наявність підстав для визнання договору суборенди недійсним, посилаючись на відсутність письмової згоди власників земельних ділянок на передачу їх в суборенду.

У відповіді на відзив та заяві свідка, оформленій для надання відповідей на питання, поставлені у відзиві на підставі ст.90 ГПК України, ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок наполягає на задоволенні позовних вимог та вказує, що:

- відповідач отримав дохід, використовуючи орендовані земельні ділянки, на яких вирощувався соняшник, доказом чого є лист з адресованим позивачу проханням розстрочити заборгованість;

- посилання ФГ ,,АПК на приписи ч.6 ст.762 ЦК України є безпідставними, оскільки воно жодного разу не повідомляло ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок про неможливість використання орендованих земельних ділянок. При цьому наведені у відзиві обставини щодо бойових дій та їх наслідків являються форс-мажорними, тому повинні підтверджуватись сертифікатом Торгово-промислової палати України, який на надано. Важливим, на думку позивача, також є те, що договір укладено вже під час військової агресії РФ, з огляду на що відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з цим;

- згоди орендодавців на передачу земельних ділянок в суборенду наявні в матеріалах справи. При цьому у чинному законодавстві відсутні норми, відповідно до яких, у випадку відсутності згоди орендодавця на передачу землі в суборенду, договір суборенди землі може бути визнаний недійсним;

- положення п.30 договору надавали ФГ ,,АПК можливість приступати до обробки землі вже після підписання сторонами акту прийому-передачі, не чекаючи державної реєстрації права оренди;

- договором встановлена тверда сума суборендної плати, перерахування якої не залежить від періоду оренди та/або обробленої площі землі;

- закінчення строку дії договору не звільняє відповідача від виконання зобов`язань, які виникли протягом строку його дії, тому у ФГ ,,АПК існує обов`язок внести орендний платіж, а у ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок право на нарахування пені за порушення цього обов`язку. Інше розуміння відносин, що склались, свідчить про існування в поведінці відповідача ознак недобросовісності.

ФГ ,,АПК подало заперечення на відповідь на відзив, у яких стверджує, що: позивач не надав належних доказів того, що земельні ділянки передано відповідачу і він ними користувався (між сторонами укладено 9 договорів суборенди, за якими відповідач теж має заборгованість, тому лист відповідача, в якому викладено прохання відстрочити оплату без зазначення дати та номеру конкретного договору не підтверджує визнання боргу за договором суборенди, стягнення заборгованості за яким є предметом позову у даній справі; наданий позивачем акт прийому-передачі земельної ділянки не стосується спірних правовідносин, адже датований 2023 роком та не містить вказівок на договір від 01.01.2024 р. № РД-015466); саме позивач здійснив із затримкою державну реєстрацію договору суборенди, а відповідач ніяк не міг вплинути на момент її проведення, оскільки не мав письмової згоди власників земельних ділянок. При цьому нарахування орендної плати повинно проводитися з дня державної реєстрації, адже саме з цього моменту договір набуває чинності; поведінка відповідача є добросовісною, адже він виконує зобов`язання за іншими договорами, сплачуючи заборгованість, а стосовно спірного договору звертався ще в досудовому порядку до позивача з проханням не проводити стягнення за договором через невикористання земельних ділянок з незалежних від нього причин.

ФГ ,,АПК подало зустрічну позовну заяву до ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок, в якій просить визнати недійсним договір суборенди землі від 01.01.2024 р. № РД-015466, укладений між сторонами.

В обґрунтування зустрічного позову ФГ ,,АПК посилається на те, що всупереч ст.8 Закону України ,,Про оренду землі оспорюваний договір укладено без письмової згоди власників земельних ділянок на передачу їх в суборенду.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, оскільки: матеріали справи містять згоди власників-орендодавців на передачу земельних ділянок в суборенду, їх наявність перевірена державним реєстратором під час реєстрації прав суборенди за ФГ ,,АПК; чинне законодавство не передбачає можливість визнання договору недійсним через відсутність згоди орендодавця на передачу землі в суборенду; відсутність згоди на передачу землі в суборенду може бути підставою для претензій з боку орендодавця, проте їх не надходило.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним її обставинам та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого.

01.01.2024 р. між ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок (Орендар) та ФГ ,,АПК (Суборендар) укладено договір суборенди землі № РД-015466 (Договір), відповідно до п.п.1 та 1.1 якого Орендар надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки в межах території с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області загальною площею 88,1095 га, що знаходяться в користуванні Орендаря на підставі договорів оренди землі, які належним чином укладено та зареєстровано у відповідності до чинного законодавства України, що діє на момент укладення цього Договору суборенди землі, та перелічені у додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного Договору суборенди землі. Орендар гарантує, що згідно чинного законодавства України, а саме ст.8 Закону України ,,Про оренду землі, має право передати земельні ділянки, вказані у даному Договорі, у суборенду.

В суборенду передаються земельні ділянки, загальна площа ділянок 88,1095 га (п.2 Договору).

В суборенду передаються лише земельні ділянки (п.4 Договору).

Нормативно грошова оцінка земельних ділянок станом на 01.01.2024 р. становить 2448925,72 грн (п.5 Договору).

Договір укладено до 01.10.2024 р. з урахуванням періоду ротації основної сівозміни (п.8 Договору)

Суборендна плата вноситься Суборендарем у грошовій формі. Розмір річної суборендної плати становить 396492,75 грн, в т.ч. ПДВ 66082,13 грн (п.9 Договору).

Суборендна плата вноситься суборендарем до 01.10.2024 р. (п.11 Договору).

Суборендна плата за ділянку справляється виключно у грошовій формі (п.12 Договору).

Земельна ділянка передається в суборенду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.15 Договору).

Передача земельної ділянки суборендарю здійсниться за актом її приймання-передачі (п.20 Договору).

Орендар має право вимагати від Суборендаря своєчасного і в повному обсязі внесення суборендної плати (п.28 Договору).

Суборендар земельної ділянки зобов`язаний розраховуватись з Орендарем по суборендній платі в повному обсязі та у встановлений строк (п.29 Договору).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права суборенди… (п.40 Договору).

У додатку № 1 до Договору міститься інформація про кадастрові номери земельних ділянок, прізвище, ім`я та по-батькові орендодавця, номер договору оренди та площу відповідної земельної ділянки із перелічених 42 земельних ділянок.

Актом приймання-передачі земельної ділянки оформлено факт передачі від Орендаря Суборендарю земельних ділянок загальною площею 88,1095 га.

Договір суборенди, додаток № 1 до нього та акт приймання-передачі земельної ділянки підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

Посилаючись на те, що Суборендарем проігноровано обов`язок за Договором щодо здійснення суборендного платежу за користування земельними ділянками, Орендар звернувся до господарського суду з первісним позовом у рамках провадження у даній справі.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)...

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 6 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст.762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму…

У ч.ч.1-3 ст.774 ЦК України визначено, що передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Стаття 1 Закону України ,,Про оренду землі містить визначення оренди землі, під якою слід розуміти засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

В ч.ч.1 та 2 ст.8 Закону України ,,Про оренду землі передбачено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Відповідно до ч.ч.1-3 cт.21 Закону України ,,Про оренду землі орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України)...

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір суборенди земельних ділянок.

На виконання умов Договору Орендодавцем передано, а Суборендарем прийнято в строкове платне користування земельні ділянки в межах території с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області загальною площею 88,1095 га, що підтверджується дослідженим в описовій частині рішення актом приймання-передачі.

В свою чергу, Суборендарем у порушення приписів законодавства та умов Договору 396492,75 грн плати за користування землею не перераховано, не дивлячись на те, що відповідний обов`язок згідно з ч.1 ст.530 ЦК України та п.11 Договору мав бути виконаний до 01.10.2024 р.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення суборендної плати в розмірі 396492,75 грн підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.14 Договору).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного та того, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання по внесенню суборендної плати, господарський суд дійшов висновку, що ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок вірно заявило до стягнення з ФГ ,,АПК:

- 28945,19 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму 396492,75 грн за жовтень 2024 р. лютий 2025 р.;

- 13242,86 грн пені, нарахованої на суму 396492,75 грн за період з 02.10.2024 р. по 17.03.2025 р.;

- 5434,17 грн 3% річних, нарахованих на суму 396492,75 грн за період з 02.10.2024 р. по 17.03.2025 р.

Відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних також слід задовольнити в повному обсязі.

Господарський суд відхиляє посилання ФГ ,,АПК на те, що нарахування орендної плати повинно проводитися саме з моменту державної реєстрації права суборенди, яке відбулось 22.07.2024 р., адже до цієї дати відповідач не міг на законних підставах користуватись землею, з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.03.2024 р. у справі № 902/1207/22 зроблено висновки щодо правової природи договору оренди землі, значення державної реєстрації правочину і державної реєстрації речових прав на землю та меж реалізації сторонами договору оренди землі засади свободи договору.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що договір оренди землі є консенсуальним договором (орендодавець зобов`язаний передати орендареві земельну ділянку), який установлює такі права сторін у зобов`язальних правовідносинах: для орендаря право вимагати передати йому у володіння и користування земельну ділянку, для орендодавця право на орендну плату та право вимагати використання ділянки відповідно до договору і законодавства.

Важливим є висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що концепція розмежування дати укладення договору оренди землі і дати набрання ним чинності властива законодавству, яке діяло до 01.01.2013 р. Однак після відповідних законодавчих змін слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 1 січня 2013 р.), з якого у його сторін виникають права і обов`язки в зобов`язальних правовідносинах, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення ч.1 ст.19 Закону України ,,Про оренду землі).

Закон України ,,Про оренду землі не визначає акт приймання-передачі як документ, яким здійснюється передання земельної ділянки, а передбачає, що таке передання відбувається шляхом державної реєстрації речового права оренди. Тому земельна ділянка вважається переданою орендарю з моменту державної реєстрації права оренди, і з цього ж моменту в нього виникає відповідне речове право.

Якщо момент укладення договору оренди землі (виникнення в його сторін прав і обов`язків у зобов`язальних правовідносинах) і реєстрація на підставі цього правочину права оренди землі (виникнення в орендаря речового права) не збігаються в часі, то в проміжку між укладенням договору і набуттям орендарем земельної ділянки шляхом реєстрації відповідного речового права договір діє, а сторони мають право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Так, за наявності відповідних підстав орендар може вимагати зобов`язати орендодавця виконати обов`язок з передання земельної ділянки в натурі чи відмовитися від договору й вимагати відшкодувати збитки, а орендодавець, у свою чергу, може стягнути з орендаря орендну плату.

З моменту ж реєстрації речового права оренди орендар може захищати це право від третіх осіб речово-правовими способами захисту, зокрема, вимагати усунення сторонньою особою перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою.

Також слід акцентувати увагу на висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що умови договору, щодо яких має бути досягнута згода, не повинні суперечити законодавчо визначеним умовам, за яких такий договір може бути укладений (ст.6 ЦК України). У протилежному випадку правочини (його окремі умови), що не відповідає закону, не створює правових наслідків, на які він спрямовувався, оскільки застосування імперативної норми закону не може залежати від волі приватних осіб. Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить імперативним нормам абз.3 ч.1 ст.15 та другого речення ч.1 ст.19 Закону України ,,Про оренду землі, зокрема, на власний розсуд встановити інші правила визначення дати початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення. Умови договору оренди землі, що не відповідають імперативним нормам Закону України ,,Про оренду землі, не змінюють визначеного законом моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі.

Враховуючи на підставі ч.4 ст.236 ГПК України наведені вище висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, господарський суд вказує, що Договір є діючим з моменту його укладання, тобто з 01.01.2024 р., та саме з цієї дати у сторін виникли договірні права та обов`язки, в т.ч. у ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок передати земельну ділянку в суборенду, а у ФГ ,,АПК сплачувати суборендні платежі незалежно від того, чи здійснена державна реєстрація права суборенди.

Таким чином, незважаючи на те, що реєстрація права суборенди проведена 22.07.2024 р., ФГ ,,АПК має оплатити увесь період користування землею протягом строку дії Договору (з 01.01.2024 р. по 01.10.2024 р.).

Крім того, виходячи з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.03.2024 р. у справі № 902/1207/22, господарський суд зауважує, що встановлення сторонами в п.40 Договору прив`язки моменту набрання ним чинності до державної реєстрації права суборенди не відповідає імперативним нормам Закону України ,,Про оренду землі, тому не змінює визначеного законом моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі.

В ч.6 ст.762 ЦК України передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Господарський суд зазначає, що вказана норма не містить вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин та засобів їх підтвердження, а тому підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Аналогічний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 08.05.2018 р. по справі № 910/7495/16.

Отже, для застосування ч.6 ст.762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає, тобто останній повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.

Як вже вказано вище, обставинами, які спричиняють повне звільнення від суборендної плати, ФГ ,,АПК називає те, що з 01.05.2023 р. с. Чорнобаївка, в якому знаходяться орендовані земельні ділянки, на законодавчому рівні віднесено до території активних бойових дій, наслідком яких є забруднення земель вибухонебезпечними предметами, а, отже, відповідач не міг здійснювати сільськогосподарську діяльність та оброблення земельних ділянок фактично протягом всього строку дії Договору суборенди з незалежних від його волі причин.

Дослідивши наведені доводи, господарський суд повідомляє, що з метою доведення факту неможливості використання орендованої землі ФГ ,,АПК не надало будь-яких доказів, у т.ч. не довело те, що: об`єкт оренди безпосередньо постраждав від бойових дій в період дії Договору; на земельних ділянках знайдено вибухонебезпечні предмети, які унеможливили їх оброблення.

Крім того, в цьому аспекті доречними являються посилання ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок на те, що ФГ ,,АПК жодного разу його не повідомляло про неможливість використання орендованих земельних ділянок, та те, що Договір укладено вже під час повномасштабної військової агресії РФ, тому відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з нею.

Відтак, ФГ ,,АПК не підтвердило існування достатніх передумов для звільнення його від плати за користування землею за правилами ч.6 ст.762 ЦК України.

З приводу тверджень ФГ ,,АПК стосовно того, що його господарські зобов`язання щодо внесення суборендної плати припинились після 01.10.2024 р. в результаті закінчення строку, на який укладено Договір, однак позивачем пред`явлено вимогу про стягнення пені за період з 02.10.2024 р. до 17.03.2025 р., яка не ґрунтується ні на договорі, ні на законі, господарський суд вказує, що, як правильно стверджує ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок, закінчення строку дії Договору не звільняє відповідача від виконання зобов`язань, які виникли протягом строку його дії, тому у ФГ ,,АПК існує обов`язок внести орендний платіж, а у ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок право на нарахування пені за порушення цього обов`язку.

Відносно посилань ФГ ,,АПК на те, що наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі земельної ділянки не стосується спірних правовідносин, адже він датований 2023 роком та не містить вказівок на Договір, підписаний 01.01.2024 р., потрібно зазначити, що в акті наявна площа переданої в суборенду земельної ділянки, яка повністю співпадає з площею, відображеною в Договорі, з огляду на що та той факт, що суду не надано доказів укладання між сторонами іншої угоди оренди землі площею 88,1095 га, господарський суд доходить висновку про складання акту прийому-передачі земельної ділянки саме на виконання Договору. Наявність в акті інформації про його складання в 2023 році, за відсутності доказів зворотного, слід тлумачити як помилку при оформленні документа.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства...

У зустрічній позовній заяві ФГ ,,АПК просить визнати недійсним Договір, вважаючи, що його укладено без письмової згоди власників земельних ділянок на передачу їх в суборенду, тобто з порушенням приписів ст.8 Закону України ,,Про оренду землі.

Між тим, надані ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічок письмові згоди власників-орендодавців на передачу земельних ділянок в суборенду спростовують обставини, на яких ґрунтується зустрічний позов, тому у його задоволенні слід відмовити.

Решта доводів учасників справи на остаточний результат її розгляду або мотиви, з яких суд задовольняє первісний позов та відмовляє у зустрічному позові, ніяким чином не впливають, тому залишаються без правової оцінки.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки первісний позов задоволено, витрати ПСП ,,Агрофірма ,,Роднічокпо сплаті судового збору покладаються на ФГ ,,АПК. Також на останнього покладаються витрати, понесені у зв`язку з подачею зустрічного позову, адже у його задоволенні відмовлено.

Керуючись ст.ст.129,219,232,233,238,240,241 ГПК України, ухвалив:

Позов Приватного сільськогосподарського підприємства ,,Агрофірма ,,Роднічок задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства ,,АПК (73000, Херсонська область, місто Херсон, вул. Чорноморська, будинок 28, квартира 63, код 43594101) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства ,,Агрофірма ,,Роднічок (57262, Миколаївська область, Миколаївський район, село Миколаївське, вул. Франка І., будинок 13А, код 19292651) 396492/триста дев`яносто шість тисяч чотириста дев`яносто дві/грн 75 коп. боргу, 28945/двадцять вісім тисяч дев`ятсот сорок п`ять/грн 19 коп. інфляційних втрат, 13242/тринадцять тисяч двісті сорок дві/грн 86 коп. пені, 5434/п`ять тисяч чотириста тридцять чотири/грн 17 коп. 3% річних та 6661/шість тисяч шістсот шістдесят одну/грн 72 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Фермерського господарства ,,АПК відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26 серпня 2025 р.

Суддя Л.В. Лічман