ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Справа № 906/1139/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

прокурор - Немкович І.І.

позивач - Сачок А.В.

відповідач - Макарчук В.І.

третя особа на стороні позивача - Ковальчук Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.06.25, повний текст судового рішення складено 27.06.25 у справі № 906/1139/20 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський Автодор"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Євробуд - 9"

до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

за участю Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі відповідача

про стягнення 24 829 815,22 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.06.2025 призначено у справі №906/1139/20 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних та земельних експертиз" (10014, м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 16, офіс 6). На вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставлено такі питання:

1) Чи виконані фактично роботи по об`єкту дослідження: "Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області 487.5 км", які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в за серпень 2019 року (Сімаківка - Котлярка - Осикове через Шахворостівку Коростишівський район) на суму 4 048 425,92 грн?

2) Чи виконані фактично роботи по об`єкту дослідження: "Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області 487.5 км", які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в за серпень 2019 року (Рудня- Пошта - Болярка) на суму 9 375 066,22 грн?

3) Чи відповідає вартість, обсяги та перелік фактично виконаних робіт, які вказані в зазначених актах, фактично виконаним роботам?

4) Якщо фактично виконанні роботи не відповідають зазначеним актам робіт, то яка вартість робіт, що не виконані?

Оплату по проведенню судової будівельно-технічної експертизи покладено на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Євробуд - 9".

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1139/20 від 26.06.25. Із підстав висвітлених в апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення та стягнути з третьої особи на стороні позивача та позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.06.25 у справі № 906/1139/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26.08.2025 р. об 16:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1.

11.08.2025 від Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний Суд" надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку.

18.08.2025 від Житомирської обласної прокуратури до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу. Із підстав висвітлених у відзиві на апеляційну скаргу орган прокуратури просить задоволити апеляційну скаргу та скасувати оскаржуване судове рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.25 заяву Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державно адміністрації про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Згідно з табелем обліку робочого часу КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя-член колегії Юрчук М.І. перебуває у відпустці у період з 11.08.2025 по 05.09.2025 включно. У зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Юрчука М.І., на підставі службової записки головуючого судді Розізнаної І.В. від 25.08.25 та за розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду Турович Н.С. від 25.08.25 проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.08.25 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Крейбух О.Г..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.06.25 у справі № 906/1139/20 колегією суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Крейбух О.Г..

25.08.2025 від представника позивача Сачка А.В. до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний Суд" надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 заяву представника ТОВ "Житомирський Автодор" Сачка А.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку задоволено.

У зал судових засідань з`явились прокурор Немкович І.І., представник третьої особи на стороні позивача Ковальчук Р.М., також в режимі відеоконференцзв`язку в судове засідання з`явились представник позивача Сачок А.В. та представник відповідача Макарчук В.І.. Представники учасників справи надали свої пояснення з приводу апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

04.07.2019 року між Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський Автодор" (підрядник/позивач) був укладений договір №38п/з на закупівлю послуг 63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області протяжністю 6941,5 км) (далі - договір підряду, т.1, а.с.7-11), згідно п.1.1 якого підрядник зобов`язувався у 2019-2020 роках надати замовникові послуги 63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту. (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області протяжністю 6941,5 км), в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих, нормативно-правових актів, зокрема Законів України "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги", ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дорога, вулиці і залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", "Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України", "Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування", "Класифікації робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування", а замовник - прийняти і оплатити послуги.

25.07.2019 між ТОВ "Житомирський Автодор" (підрядник) та Приватним підприємством "Євробуд-9" (субпідрядник) був укладений договір субпідряду №62 про надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області протяжністю 487,5 км в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, зокрема, Закону України "Про дорожній рух", "Про автомобільні дороги України, ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", "Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України", "Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування", "Класифікації робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування", а підрядник - прийняти і оплатити послуги (т.1, а.с. 13-23).

Позовні вимоги ТОВ "Житомирський Автодор" обґрунтовані неналежним виконанням Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації умов договору підряду від 24.07.2019 № 38 п/з у частині своєчасних та повних розрахунків.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.04.2021 у справі № 906/1139/20, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021, позов ТОВ "Житомирський Автодор" до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення 24 829 815,22 грн задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 17 858 821,64 грн основного боргу, 370 370,23 грн 3% річних, 241 057,23 грн інфляційних втрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.04.2021 у справі № 906/1139/20 частково задоволено заяву ТОВ "Житомирський Автодор" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вирішено стягнути з Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на користь ТОВ "Житомирський Автодор" 18 783,20 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Верховного Суду від 07.12.2021 скасовано постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 23.09.202, рішення Господарського суду Житомирської області від 01.04.2021 у справі № 906/1139/20 в частині задоволення позовних вимог. Крім того, також скасовано додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 19.04.2021 у справі № 906/1139/20. Справу № 906/1139/20 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Верховний Суд, скасовуючи судові рішення господарських судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив, що з метою виконання приписів процесуального законодавства щодо повного, всебічного та об`єктивного встановлення дійсних обставин у цій справі, попередні судові інстанції мали би оцінити доводи відповідача про здійснення ним оплати за договором підряду № 38 п/з платіжними дорученнями, якими відповідач одночасно оплачував різні акти приймання виконаних робіт, та перевірити загальну суму грошових коштів, що була сплачена відповідачем на виконання зазначеного договору підряду, оскільки саме внаслідок дослідження таких обставин могло бути підтверджено / спростовано факт здійснення оплати робіт, проведених у спірних періодах. Крім того, Верховний Суд визнав передчасними висновки попередніх судових інстанцій про те, що платіжні доручення, додані відповідачем до справи, не є належними доказами оплати за виконані роботи, з посиланням на те, що пояснення відповідача та ці докази є суперечливими, оскільки суперечність позиції сторони не позбавляє суд обов`язку надати оцінку поданим учасниками справи доказам та встановити дійсні обставини щодо належного / неналежного виконання відповідачем умов договору підряду. Колегія суддів Верховного Суду також визнала безпідставними висновки судів про неналежність зазначених доказів із посиланням на те, що ці платіжні доручення не дають можливості суду встановити, що саме спірні акти приймання виконаних робіт були оплачені відповідачем з огляду на залучення позивачем до виконання договору підряду декількох субпідрядників, оскільки кількість залучених субпідрядників не може спростовувати здійснення/нездійснення фактичної оплати спірних робіт; тягар доказування цільового зарахування коштів, сплачених позивачу за договором підряду, в тому числі й за роботи, проведені у серпні та листопаді 2019 року, має покладатися саме на позивача. Попередні судові інстанції мали би також надати оцінку доводам відповідача про перевищення позивачем ціни договору підряду за спірними актами виконаних робіт, а також про те, що вихід за межі тендерної суми є ризиком генпідрядника, однак встановлення цих обставини із наданням їм належної правової оцінки також залишилось поза увагою судів попередніх інстанцій.

Під час нового розгляду цієї справи місцевим господарським судом, ТОВ "Житомирський Автодор" звернулося до господарського суду першої інстанції із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 17 858 821,64 грн, інфляційні втрати в розмірі 5 621 140,29 грн, 3% річних у розмірі 1 349 853,29 грн, та про відмову від частини вимог про стягнення пені і штрафу.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.06.2022 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Житомирський Автодор" про збільшення позовних вимог та вирішено здійснювати розгляд справи в межах поданих змін. Крім того, прийнято відмову ТОВ "Житомирський Автодор" від позову про стягнення з Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації пені в сумі 4 824 554,30 грн, штрафу в сумі 1 250 117,50 грн, та закрито провадження у справі в цій частині.

За результатами нового розгляду цієї справи рішенням Господарського суду Житомирської області від 11.07.2023 у справі № 906/1139/20 позовні вимоги ТОВ "Житомирський Автодор" до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації задоволено частково. Вирішено стягнути з Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на користь ТОВ "Житомирський Автодор" 13 423 492,14 грн основного боргу, 1 030 482,88 грн 3% річних, 4 744 798,27 грн інфляційних втрат, 278 981,60 грн витрат зі сплати судового збору, 17 474,65 грн витрат на оплату послуг адвоката. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 14.07.2023 у справі № 906/1139/20 вирішено стягнути з ТОВ "Житомирський Автодор" в дохід Державного бюджету України 91 119,10 грн судового збору. Заяву Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації про розподіл судових витрат від 05.07.2023 № 01.3-2117 задоволено частково. Вирішено стягнути з ТОВ "Житомирський Автодор" на користь Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації 99 794,91 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги та 133 059,88 грн судового збору за розгляд касаційної скарги. Відмовлено у задоволенні решти заяви Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 залишено без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 11.07.2023 у справі № 906/1139/20. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 14.07.2023 у справі № 906/1139/20 змінено. Пункт 3 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 14.07.2023 у справі № 906/1139/20 викладено в такій редакції: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський Автодор" (12341, Житомирська область, Черняхівський район, с. Високе, вул. Нова, буд. 13; ідентифікаційний код 41938723) на користь Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (10014, м. Житомир, майдан С. П. Корольова, буд. 12, ідентифікаційний код 39932654) 126 698,44 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги та 168 931,26 грн судового збору за розгляд касаційної скарги." В іншій частині додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 14.07.2023 у справі № 906/1139/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.01.2024 касаційну скаргу Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 11.07.2023 у справі № 906/1139/20 скасовано в частині задоволення позовних вимог, додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 14.07.2023 у справі № 906/1139/20 скасовано, справу № 906/1139/20 в цій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області. Верховний Суд направляючи справу на новий розгляд в скасованій частині зазначив наступне:

"5.32. Колегія суддів з урахуванням доводів скаржника та висновків, на які він посилається, зазначає, що під час вирішення питання про наявність або відсутність підстав для стягнення із замовника боргу з оплати виконаних підрядником робіт за договором підряду суд в повному обсязі повинен дослідити: яка передбачена сторонами договірна ціна; які роботи були фактично виконані підрядником та передані замовнику; чи виконані підрядником роботи понад обумовлений обсяг робіт, щодо яких встановлена договірна ціна; які роботи фактично прийняті позивачем; чи оплачено замовником виконані роботи в повному обсязі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/45/19, на яку посилається скаржник...

5.51. Господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу по суті заявлених позовних вимог, установили, що відповідно до пункту 5.1 договору підряду розрахунки проводяться замовником з підрядником після підписання сторонами "актів приймання виконаних будівельних робіт" (форма КБ-2в) і "довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" (форма КБ-3), складених відповідно до чинних положень ДСТУ та СОУ, які складаються підрядником і подаються для підписання замовнику не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця.

5.52. Верховний Суд з урахуванням викладеного зазначає, що сторони визначили порядок розрахунків, тому першочергово судам належало з`ясувати обставини щодо дотримання позивачем термінів подання актів приймання виконаних будівельних робіт за спірні періоди. Адже встановлення цих обставин буде суттєво впливати на права та обов`язки сторін договору підряду…

5.54. Однак господарські суди попередніх інстанцій з порушенням норм процесуального права належним чином не дослідили усі подані сторонами докази та не надали правової оцінки всім доводам скаржника, зокрема його посиланням на пункт 5.5 договору підряду, взявши при цьому до уваги пояснення позивача про те, що спірні акти за серпень 2019 року були підписані повноважними представниками сторін в останній день серпня 2019 року…

5.56. Матеріали цієї справи свідчать про те, що, скасовуючи постановою Верховного Суду від 07.12.2021 судові рішення попередніх інстанцій, колегія суддів Верховного Суду зазначала про необхідність під час нового розгляду справи надати оцінку доводам відповідача про перевищення позивачем ціни договору підряду за спірними актами виконаних робіт, а також про те, що вихід за межі тендерної суми є ризиком генпідрядника, застосувавши при цьому положення статті 843 Цивільного кодексу України.

5.59. Отже, господарські суди попередніх інстанцій з порушенням норм процесуального законодавства не виконали вказівки суду касаційної інстанції, оскільки не надали належної оцінки доводам відповідача про перевищення позивачем ціни договору підряду за спірними актами виконаних робіт.

5.60. Господарські суди попередніх інстанцій не установили та не спростували, чи наявне у цьому випадку перевищення позивачем ціни договору підряду за спірними актами виконаних робіт, а тому доводи скаржника про те, що при ухваленні оскаржуваних рішень суди не врахували вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у цій справі, є частково обґрунтованими."

Під час нового розгляду справи у суді першої інстанції від Приватного підприємства "Євробуд-9" до Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання від 15.05.25 про призначення будівельно-технічної експертизи. На виконання експертизи третя особа на стороні позивача запропонувала поставити наступні питання:

1) Чи виконані фактично роботи по об`єкту дослідження: "Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області 487.5 км", які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в за серпень 2019 року (Сімаківка- Котлярка Осикове через Шахворостівку Коротсишівський район) на суму 4 048 425, 92 грн?

2) Чи виконані фактично роботи по об`єкту дослідження: "Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області 487.5 км", які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в за серпень 2019 року (Рудня-Пошта-Болярка) на суму 9 375 066, 22 грн?

3) Чи відповідає вартість, обсяги та перелік фактично виконаних робіт, які вказані в зазначених актах, фактично виконаним роботам?

4) Якщо фактично виконані роботи не відповідають зазначеним актам робіт, то яка вартість робіт, що не виконані?

Від Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації та Житомирської обласної прокуратури до місцевого господарського суду надійшли заперечення на клопотання (заяву) про призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.06.2025 призначено у справі №906/1139/20 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних та земельних експертиз" (10014, м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 16, офіс 6). На вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставлено такі питання:

1) Чи виконані фактично роботи по об`єкту дослідження: "Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області 487.5 км", які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в за серпень 2019 року (Сімаківка - Котлярка - Осикове через Шахворостівку Коростишівський район) на суму 4 048 425,92 грн?

2) Чи виконані фактично роботи по об`єкту дослідження: "Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Житомирської області 487.5 км", які відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в за серпень 2019 року (Рудня- Пошта - Болярка) на суму 9 375 066,22 грн?

3) Чи відповідає вартість, обсяги та перелік фактично виконаних робіт, які вказані в зазначених актах, фактично виконаним роботам?

4) Якщо фактично виконанні роботи не відповідають зазначеним актам робіт, то яка вартість робіт, що не виконані?

Оплату по проведенню судової будівельно-технічної експертизи покладено на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Євробуд - 9".

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1139/20 від 26.06.25. Апелянт зазначає, що призначаючи будівельно-технічну експертизу суд першої інстанції у порушення ч. 1 ст. 316 ГПК України не врахував вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Також апелянт надав до суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують те, що по зазначеним ділянкам після виконання ПП "Євробуд-9" робіт з експлуатаційного утримання доріг були надані послуги іншими підрядниками. Додатково апелянт вказує, що у процесі виконання зазначених робіт гарантійних строків не передбачається, що додатково свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо необхідності проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Орган прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу та в усних поясненнях у судовому засіданні повністю підтримує вимоги апеляційної скарги та просить скасувати оскаржуване судове рішення. У свою чергу представник позивача та третьої особи на стороні позивача вважають, що апеляційна скарга є безпідставною, а поставлені питання та загалом призначена судова будівельно-технічна експертиза є необхідною, адже на вирішення експертизи поставлені питання, які входять у предмет доказування в даній справі.

Переглядаючи судове рішення за наявними у справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із частинами 1, 3, п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 1 та частини 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 73 ГПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Доказова цінність висновків експерта залежить від його логічної форми. Значущість експерта полягає у тому, що у результаті проведення експертизи він надає суду нову інформацію, встановлює факти, відповідно до яких суд робить певні висновки.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 01.06.2006 року, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Щодо незгоди Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації з ухвалою Господарського суду Житомирської області від 26.06.2025 у справі № 906/1139/20, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що призначена місцевим господарським судом судова будівель-технічна експертиза із поставленими питаннями не виходять за межі предмету доказування, адже спір виник у зв`язку з непроведенням розрахунків за фактом виконаних робіт (як зазначає позивач та третя особа на стороні позивача).

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на сформовані висновки в постанові Верховного Суду від 03.07.2024 по справі №906/764/20:

"Правова позиція щодо застосування частини 4 статті 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено у п.6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18. Цей висновок полягає в тому, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18)".

До того ж у постанові Верховного Суду від 16.01.2024 у даній справі суд касаційної інстанції акцентував увагу на тому, що під час вирішення питання про наявність або відсутність підстав для стягнення із замовника боргу з оплати виконаних підрядником робіт за договором підряду суд в повному обсязі повинен дослідити: яка передбачена сторонами договірна ціна; які роботи були фактично виконані підрядником та передані замовнику; чи виконані підрядником роботи понад обумовлений обсяг робіт, щодо яких встановлена договірна ціна; які роботи фактично прийняті позивачем; чи оплачено замовником виконані роботи в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України). Подібного змісту положення закріплено у частині 1 статті 11 ГПК України.

Водночас не дослідження місцевим господарським судом доводів та доказів у справі, на які покликаються учасники справи; не встановлення обставин, які мають значення для повного та всебічного розгляду cправи стане результатом незастосування норм матеріального/процесуального права під час розгляду справи по суті та як наслідок причиною ухвалення неправомірного судового рішення, що суперечить принципу верховенства права.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянт не надав місцевому господарському суду докази, про які зазначає в апеляційній скарзі, а саме копію договору № 28-20 від 10.06.2020, копію дефектного акту в 1 примірнику на 5 арк., копію акта № 9 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2020 року в 1 примірнику на 14 арк., копію договору №23-22 від 23.06.2022 в 1 прим. На 53 арк., копію акту №2 виконаних робіт за липень 2022 року в 1 прим. на 15 арк., копію дефектного акту за липень 2022 р. в 1 примірнику на 9 арк.. Дані докази на переконання відповідача свідчать про виконання іншими підрядними організаціями робіт, які були виконані після виконаних робіт ПП "Євробуд-9" і як наслідок свідчать про неможливість проведення судової експертизи.

Причини неможливості подання та долучення до матеріалів справи до суду першої інстанції таких доказів в якості заперечень на призначення будівельно-технічної експертизи апелянтом не обґрунтовуються.

Колегія суддів звертає увагу, що справа розглядалась неодноразово, щоразу скасовуючи прийняті судові рішення Верховний Суд вказує на необхідності встановлення судом реальності проведення господарських операцій за договорами. Оскільки з зібраних в матеріалах справи доказів не є можливим зробити ствердного висновку про це, тому і є максимально доцільним за результатами проведення судової експертизи отримати нову інформацію, відповідно до якої суд матиме можливість зробити обґрунтовані висновки.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що місцевий господарський суд, враховуючи наявні докази в матеріалах справи, із урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах у справі №906/1139/20, з метою повного та всебічного розгляду справи правомірно призначив судову будівельно-технічну та поставив перед експертною установою усі чотири вищезгадані питання.

До того ж суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на те, що під час проведення судової будівельно-технічної експертизи, експерт не зможе надати відповідь на визначені судом першої інстанції питання через те, що після виконаних ПП "Євробуд-9" робіт, роботи виконувалися іншими юридичними особами, адже ствердну відповідь щодо зазначеного зможе надати виключно експерт, який володіє спеціальними знаннями та зможе застосувати науково-технічні засоби під час проведення експертизи.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції самостійно визначає обсяг необхідних йому доказів для повного та всебічного розгляду справи по суті, та як наслідок: встановлення істини у спорі. Рішення приймається судом на підставі всебічної, повної, об`єктивної оцінки всієї сукупності наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права при прийнятті ухвали судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.06.25 у справі №906/1139/20 залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

3. Справу №906/1139/20 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "27" серпня 2025 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.