ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2025 Справа № 917/2088/24
м. Полтава
про стягнення 310 843,28 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про стягнення 310 843,28 грн.
Ухвалою від 03.12.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомлення сторін, призначив справу до розгляду на 09.01.2025 на 09:45 год.
07.01.2025 (вх. № 139) від представника відповідача до матеріалів справи надійшло клопотання про долучення доказів, а саме платіжних інструкцій, які підтверджують сплату відповідачем 25.12.2024 та 27.12.2024 залишок заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 97 847,88 грн.
Судове засідання, призначене на 09.01.2025 на 09:45 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою від 15.01.2025 суд призначив розгляд справи на 20.03.2025 на 09:45 год.
Ухвалою суду від 20.03.2025 відкладено розгляд справи на 06.05.2025 на 09:50 год.
В судовому засіданні 06.05.2025 суд виніс рішення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.
01.07.2023 року між Акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (позивач) та Концерном Радіомовлення, Радіозв`язку та Телебачення (відповідач) укладено Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 20100193.
У відповідності до абзаців 1, 2 п. 2.1.4. «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правил) договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил та розміщений на головній сторінці веб-сайту АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» за адресою: www/poe.pl.ua.
Згідно п. 1.2. договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 20100193 від 01.07.2023 умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. Далі за текстом цього Договору Оператор системи та Споживач іменуються Сторона, а разом Сторони.
Відповідно до умов вказаного договору Оператор системи (АТ «Полтаваобленерго») надає Споживачу (Концерну Радіомовлення, Радіозв`язку та Телебачення) послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу електричної енергії за об`єктом Споживача, який є додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи (п.2.1).
Згідно п2.2. договору відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) Споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору.
Відповідно до п. 2.3 договору Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків».
Згідно п. 5.1 - 5.3. договору ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача зазначені в Паспорті точки (точок) розподілу електричної енергії за об`єктом Споживача. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок Оператора системи. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 «Порядок розрахунків».
Згідно з п. 3 вказаного Додатку розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора системи.
Згідно п.4 - п.7 додатку 4 «Порядок розрахунків» оплата вартості послуг з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем, який згідно п.5.4 Договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи, за формою попередньої оплати на наступний розрахунковий період на поточний рахунок Оператора системи. Попередня оплата послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем до 25 числа включно місяця, що передує розрахунковому, на підставі отриманого у Оператора системи рахунка. У разі не отримання Споживачем з будь-яких причин платіжного документу, оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем самостійно у розмірі повної вартості послуги з розподілу очікуваного обсягу споживання електричної енергії у терміни зазначені в п.5 Додатку 4. Сума попередньої оплати послуг з розподілу на розрахунковий період визначається як добуток прогнозованих місячних обсягів споживання електричної енергії та тарифів на послуги з розподілу Оператора системи на відповідному класі напруги.
Згідно п.11 додатку 4 «Порядок розрахунків» оплата послуг за фактичні обсяги розподіленої електричної енергії здійснюється Споживачем на підставі виставлених Оператором системи платіжних документів протягом 5 робочих днів від дня їх отримання. Пунктом 26 Додатку № 4 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 201001934 від 01.07.2023 року передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Відповідно до п. 5.1.1. Правил Оператор системи має право отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.
Згідно Розділу «Розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії» п. 11.8.1. Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 310 оператор систем розподілу має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії.
Відповідно до Додатку № 12 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 201001934 від 01.07.2023 року сторони домовились про те, що при виконанні умов Договору можуть обмінюватись документами у паперовому та/або електронному вигляді відповідно до чинного законодавства. Електронний документообмін здійснюється за допомогою інтернет-сервісів електронного документообігу «Paperless», програмного забезпечення «M.E.Doc» чи інших ІТ-засобів.
Позивач вказує, що станом на 27.11.2024 року у Концерну Радіомовлення, Радіозв`язку та Телебачення виникла заборгованість перед АТ «Полтаваобленерго» за надані послуги з розподілу електричної енергії у сумі 310 843,28 грн.
Заборгованість виникла внаслідок несплати рахунків за надані послуги.
Рахунок № TR20100193 від 30.09.2024р. за послугу з розподілу електричної енергії, рахунок № TR20100193 від 31.10.2024р. за послугу з розподілу електричної енергії направлялись споживачеві на його електронну пошту та через програмний комплекс "М.Е.Doc", що підтверджується виписками з програмного комплексу АТ ""Полтаваобленерго" та виписками з програмного комплексу "М.Е.Doc".
Рахунок № TR20100193 від 30.09.2024р. за послугу з розподілу електричної енергії на суму 206 029,96 грн. не був оплачений в повному обсязі (існує заборгованість в сумі 55 997, 76 грн, а рахунок №TR20100193 від 31.10.2024р. за послугу з розподілу електричної енергії на суму 241 850,12 грн. взагалі не був сплачений відповідачем.
Відтак виникла заборгованість в розмірі 297 847,88 грн.
Внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати рахунків за послугу з розподілу електричної енергії згідно договору № 20100193 від 01.07.2023 р. позивач нарахував відповідачу 3% річних за несплату платежів у вигляді попередньої оплати за період з 26.06.2024 року по 20.09.2024 року в розмірі 1 959,72 грн. та інфляційні втрати за несплату платежів у вигляді попередньої оплати за період з 26.07.2024 року по 20.09.2024 року у розмірі 4 656,60 грн, а також 3% річних за несвоєчасне проведення платежів за послуги з розподілу електричної енергії за період з 01.08.2024 року по 20.09.2024 року в розмірі 1 424,13 грн та інфляційні втрати за період з 16.07.2024 троку по 16.09.2024 року у розмірі 4 954,95 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконував зобов`язання за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії згідно договору № 20100193 від 01.07.2023 р. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України попередню оплату за послуги з розподілу електричної енергії здійснював частково та з порушенням строків, встановлених вищезазначеним договором, що підтверджується платіжними дорученнями, що надані в матеріали справи.
Після звернення позивача до суду відповідач сплатив залишок заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії по рахунку №ТR20100193 від 30.09.2024 та частину боргу по рахунку №ТR20100193 від 31.10.2024 на користь позивача в сумі 200 000 грн (платіжна інструкція № 4074 від 06.12.2024), тому залишок суми боргу становить 97 847,88 грн.
25.12.2024 та 27.12.2024 відповідач сплатив залишок заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 97 847,88 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 4218 та № 4237 відповідно.
Пунктом 2 частиною 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Суд роз`яснює сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, в частині стягнення заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії в сумі 297 847,88 грн суд закриває провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Пунктом 26 Додатку № 4 до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 201001934 від 01.07.2023 року передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Як унормовано приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому слід зауважити, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).
За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").
Внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати рахунків за послугу з розподілу електричної енергії згідно договору № 20100193 від 01.07.2023 р. позивач нарахував відповідачу 3% річних за несплату платежів у вигляді попередньої оплати за період з 26.06.2024 року по 20.09.2024 року в розмірі 1 959,72 грн. та інфляційні втрати за несплату платежів у вигляді попередньої оплати за період з 26.07.2024 року по 20.09.2024 року у розмірі 4 656,60 грн, а також 3% річних за несвоєчасне проведення платежів за послуги з розподілу електричної енергії за період з 01.08.2024 року по 20.09.2024 року в розмірі 1 424,13 грн та інфляційні втрати за період з 16.07.2024 троку по 16.09.2024 року у розмірі 4 954,95 грн.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних від простроченої суми, а також розрахунок інфляційних втрат, і встановив, що обчислення виконано арифметично правильно, згідно з приписами законодавства, а тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України при закритті провадження у справі суд також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
За змістом ч. 2 ст. 123 ГПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір". Згідно з приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Оскільки провадження у даній справі в частині стягнення 297 847, 88 грн підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю предмету спору, суд приходить до висновку, що сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні з позовом до Господарського суду Полтавської області, підлягає поверненню з Державного бюджету України в сумі 4 467,72 грн.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню 194,93 грн. судового збору.
Керуючись статтями 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. В частині стягнення 297 847,88 грн заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії - закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Солодюк О.В.