УХВАЛА

ПОПЕРЕДНЬОГО ЗАСІДАННЯ

м. Київ

21.08.2025Справа № 910/762/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., за участю секретаря судового засідання Коваленко М.О., розглянувши матеріали справи

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з неможливістю погасити заборгованість у розмірі 2 484 888, 63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 13.02.2025. Явку фізичної особи ОСОБА_1 визнано обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/762/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Козія Володимира Юрійовича. Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 15.05.2025.

Повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 18.03.2025 за №75541.

26.03.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" з кредиторськими вимогами до боржника, на суму 9 340 496, 61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" з кредиторськими вимогами до боржника прийнято до розгляду. Призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 15.05.2025.

17.04.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича з кредиторськими вимогами до боржника, на суму 261 949, 44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2025 заяву приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича з кредиторськими вимогами до боржника прийнято до розгляду. Призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 15.05.2025.

09.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли відзиви ОСОБА_1 на заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" та Приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича з кредиторськими вимогами до боржника та приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича.

13.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив керуючого реструктуризацією щодо кредиторських вимог Приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича.

14.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" в яких Товариство просить їх врахувати та визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" та приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича.

14.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича на відзив ОСОБА_1 щодо кредиторських вимог.

14.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли звіт керуючого реструктуризацією про здійснення процедури реструктуризації боргів з 13.03.2025 по 14.03.2025 з додатками та уточнений звіт з 13.03.2025 по 14.03.2025.

15.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича на відзив керуючого реструктуризацією щодо кредиторських вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 відкладено попереднє засідання на 12.06.2025.

02.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про долучення до матеріалів справи звіту про результати перевірки декларації боржника на 60 арк.

02.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи уточнених декларації за 2023, 2024 роки.

Попереднє засідання 12.06.2025 відкладено на 10.07.2025.

08.07.2025 до Господарського суду міста Києва від керуючого реструктуризацією надійшли додаткові пояснення до відзиву на заяву приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича з кредиторськими вимогами до боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 відкладено попереднє засідання на 21.08.2025.

20.08.2025 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" надійшли додаткові пояснення у справі.

21.08.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про долучення до матеріалів справи акту інвентаризації майна.

У попередньому засіданні суд продовжив розгляд заяв з кредиторськими вимогами до боржника.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" надала пояснення по суті поданої заяви та просила суд про визнання кредиторських вимог в повному обсязі.

Приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Іванюта Іван Миколайович у попереднє засідання не з`явився, у поданому 21.08.2025 клопотанні просив суд про проведення засідання за його відсутності. Заявлені кредиторські вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник боржника заперечив щодо визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" та приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича.

Як вбачається із матеріалів справи, оголошення про відкриття провадження у справі № 910/762/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 18.03.2025 за №75541

Після оприлюднення вказаного оголошення до суду надійшли дві заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 9 340 496, 61 грн, які обґрунтовані наступними обставинами.

02.06.2008 між ЗАТ "Сведбанк Інвест" та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1210-Ф.

18.06.2013 АТ "Дельта Банк" набув право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. за реєстровим № 1358, укладеного з ПАТ "Омега Банк", який є повним правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Сведбанк", ВАТ "Сведбанк", ПрАТ "Сведбанк Інвест", ЗАТ "Сведбанк Інвест", ЗАТ "Тас-Інвестбанк".

10.12.2013 заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц задоволено позов АТ "Дельта Банк". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 086 710,38 грн.

29.12.2017 видано виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/15639/13-ц, строк пред`явлення його до виконання сплинув 29.01.2017.

16.03.2018 ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 02.07.2018, відмовлено АТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з чим виконавчий лист у справі №759/15639/13-ц до виконання не пред`являвся, а ОСОБА_1 добровільно заборгованість перед кредитором не погасила.

15.04.2020 ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008 на підставі Договору №2227/К про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. за реєстром № 491, укладеного з АТ "Дельта Банк".

Набуття ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008 підтверджується судовими рішеннями у справах №910/12760/16, №127/14035/17, №759/4755/19, №761/18567/20, №759/25139/21, які набрали законної сили та є обов`язковими до виконання, а саме:

- справа №759/4755/19 за позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у порядку статті 625 ЦК України. Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2021 задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо"; залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк". Це також знайшло своє відображення у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 та в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 20.07.2022 справа №761/18567/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 15.04.2020, про визнання кредитного зобов`язання припиненим з 02.07.2014, про заборону вчиняти дії. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

- справа №759/25139/21 за позовом ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору дарування квартири від 25.03.2021 та застосування наслідків недійсності правочину. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2023, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2024, яким задоволено позов ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо".

- справа №127/14035/17 за позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ФГВФО, приватного нотаріуса КМНО Іванової С.М., про визнання недійсним Договору про розірвання іпотечного договору від 02.07.2014. Ухвала Верховного Суду від 25.06.2020, якою задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" та АТ "Дельта Банк", залучено ТОВ "Фінансова Компанія ІнвестКредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк". Це також знайшло своє відображення у постанові Верховного Суду від 18.11.2020.

- справа №910/12760/16 за позовом АТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК "АктивГарант" за участі третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ФГВФО, про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 02.07.2014. Ухвала Господарського суду міста Києва від 15.02.2021, залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021, якою задоволено заяви ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" та АТ "Дельта Банк"; залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк".

Таким чином, обставини правонаступництва ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", встановлені судовими рішеннями у справах №910/12760/16, № 127/14035/17, № 759/4755/19, № 761/18567/20, № 759/25139/21, які набрали законної сили, мають преюдиційне значення під час розгляду справи №910/762/25.

30.09.2020 постановою Київського апеляційного суду у справі №759/4755/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.09.2021, задоволено апеляційну скаргу АТ "Дельта Банк". Скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12.12.2019, яким було відмовлено у задоволенні позову. Задоволено позов АТ "Дельта Банк"; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 503 025, 18 грн., яка складається з 3% річних - 457 803, 93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221, 25 грн., в порядку положень ст.625 ЦК України. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" понесені судові витрати у розмірі 93 863, 45 грн.

25.05.2021 ухвалою Верховного Суду задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк".

28.10.2021 постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 за виконавчим листом про стягнення 2 503 025,18 грн., відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 про стягнення 93 863,45 грн., об`єднано ці виконавчі провадження у зведене виконавче провадження НОМЕР_3. У подальшому виконавчі провадження були зупинені 19.03.2025.

20.07.2022 ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/4755/19 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

У межах виконавчих проваджень відбулось часткове погашення заборгованості ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, станом на час звернення із даною заявою заборгованість складає 2 558 934,14 грн.

06.06.2023 рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/25139/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2025, задоволено позов ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо". Визнано недійсним Договір дарування квартири від 25.03.2021, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим № 223. Застосовано наслідки недійсності правочину - скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57294449 від 25.03.2021, приватний нотаріус Іванова С.М., КМНО, м. Київ, на підставі якого до ДРП внесений запис про право власності № 41175714 від 25.03.2021 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру, однокімнатну, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , РНОНМ 000, та поновлено запис про право власності № 40059972 від 24.12.2020 за ОСОБА_1 . Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" сплачений судовий збір у розмірі 5 676,00 грн., тобто по 1 892,00 грн. з кожного з відповідачів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2025 у справі №759/25139/21 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залучено правонаступниками померлої ОСОБА_2 .

Відтак, стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 2 838,00 грн. Також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" заборгованість у розмірі 1 685 958,09 грн. у порядку ст.625 ЦК України, розрахована з 5 086 710,38 грн., які були стягнуті заочним рішенням суду у справі №759/15639/13-ц, за період з 01.01.2019 по 23.02.2022, який не охоплюється заборгованістю, стягнутою постановою апеляційного суду у справі №759/4755/19.

За результатами розгляду заяви з грошовими вимогами, керуючим реструктуризацією відмовлено у визнанні вимог ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", крім суму судового збору у розмірі 2 838,00 грн. у справі № 759/4855/19 та 6 056, 00 грн судового збору сплаченого за подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника.

У поданому відзиві боржник також заперечує щодо заявлених кредиторських вимог, крім, вимог ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" на суму судового збору у розмірі 2 838,00 грн.

Розглянувши заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 9 340 496, 61 грн, з урахуванням поданих учасниками справи письмових пояснень, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове визнання вимог ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" на суму 4 253 786, 23 грн, з яких: 6 056, 00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 4 247 730, 23 грн - вимоги другої черги, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу на усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, відповідно до яких:

- заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

- завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які мають підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно (господарсько) - правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Наведені висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (відповідно до пункту 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Така позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.12.2021 у справі № 905/857/19, від 20.12.2021 у справі № 922/1775/19, від 09.06.2022 у справі № 910/14927/20.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

Наведені правові висновки відповідають сталій практиці Верховного Суду щодо порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та щодо ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство (у попередньому засіданні).

Як про це вказує сам кредитор, 10.12.2013 заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц задоволено позов АТ "Дельта Банк". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 086 710,38 грн.

29.12.2017 видано виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/15639/13-ц, строк пред`явлення його до виконання сплинув 29.01.2017.

16.03.2018 ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 02.07.2018, відмовлено АТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з чим, виконавчий лист у справі №759/15639/13-ц до виконання не пред`являвся.

Правонаступником кредитора АТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008 є ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", що підтверджується договором №2227/К про відступлення прав вимоги від 15.04.2020.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони невизначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на дату набрання законної сили заочним рішенням) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З наведеного вбачається, що виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом (виконавча давність).

Відтак, суд відзначає, що строк пред`явлення до виконання заочного рішення сплинув 29.01.2017, і протягом цього строку виконавчий документ, виданий на виконання зазначеного рішення, до виконання не пред`явлено, у зв`язку із чим, строк виконання заочного рішення - пропущений.

Натомість, ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" не надано доказів, про поновлення в судовому порядку строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого на виконання зазначеного рішення, до виконання.

Водночас, пропуск ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" строку пред`явлення заочного рішення до виконання та відсутність судових рішень про поновлення відповідного строку підтверджується, у тому числі, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц від 16.03.2018, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 02.07.2018, відповідно до яких судом було відмовлено АТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, суд вказує, що вимога, з якою кредитор звертається у справу про неплатоспроможність має бути дійсною, адже відповідно до ч. 1 ст. 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

В цьому ж випадку, кредитор не лише реалізував своє право на звернення до суду, але й станом на час звернення до суду з надою заявою, вичерпав передбачені законодавством способи забезпечення виконання заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від у справі 10.12.2013 у справі №759/15639/13-ц, яким було задоволено позов АТ "Дельта Банк" та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 086 710,38 грн, оскільки, по перше, відсутні жодні докази про пред`явлення виконавчого документу про примусове виконання рішення до виконання, по друге, судовими рішеннями у справі №759/15639/13-ц було відмовлено АТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 909/1347/19 викладені висновки, щодо грошових вимог кредиторів, які підтверджені рішенням суду, строк пред`явлення якого до виконання в примусовому поряду пропущений, зокрема: "Погашення заборгованості в зв`язку з затвердженням плану реструктуризації боргів боржника чи у зв`язку з визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника не є за своєю суттю добровільним виконанням боржником (фізичною особою) своїх зобов`язань, а являється погашенням заборгованості внаслідок введення вищезазначених судових процедур у справі про банкрутство.

Обставина того, що можливість скаржника стягнути у примусовому порядку з боржника заборгованість за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008 була вичерпана після набрання законної сили постановою Апеляційного суду міста Києва від 02.07.2018 у справі №759/15639/13-ц, якому було залишено без змін ухвалу Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц від 16.03.2018 про відмову АТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, свідчить про те, що до таких вимог не можуть застосовуватися судові процедури у справі про банкрутство для забезпечення примусового стягнення заборгованості.".

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №910/6702/22, від 31.01.2023 у справі № 922/5226/21.

Таким чином, з огляду на викладене вище у своїх сукупності, суд дійшов висновку, що можливість кредитора стягнути у судовому провадженні у процедурі банкрутства заборгованість за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008, була вичерпана після набрання законної сили постановою Апеляційного суду міста Києва від 02.07.2018 у справі №759/15639/13-ц, якому було залишено без змін ухвалу Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15639/13-ц від 16.03.2018 про відмову АТ "Дельта Банк" у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у визнанні вимог кредиторськими вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" на суму 5 086 710, 38 грн.

Натомість, суд вважає обґрунтованими та документально підтвердженими вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" на суму 4 247 730, 23 грн, з огляду на наступне:

- справа №759/4755/19 за позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у порядку статті 625 ЦК України. Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2021 задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо"; залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк". Це також знайшло своє відображення у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 та в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 20.07.2022 справа №761/18567/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 15.04.2020, про визнання кредитного зобов`язання припиненим з 02.07.2014, про заборону вчиняти дії. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

- справа №759/25139/21 за позовом ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору дарування квартири від 25.03.2021 та застосування наслідків недійсності правочину. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2023, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2024, яким задоволено позов ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо".

- справа №127/14035/17 за позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ФГВФО, приватного нотаріуса КМНО Іванової С.М., про визнання недійсним Договору про розірвання іпотечного договору від 02.07.2014. Ухвала Верховного Суду від 25.06.2020, якою задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" та АТ "Дельта Банк", залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк". Це також знайшло своє відображення у постанові Верховного Суду від 18.11.2020.

- справа №910/12760/16 за позовом АТ "Дельта Банк" до ТОВ "ФК "Актив Гарант" за участі третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ФГВФО, про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 02.07.2014. Ухвала Господарського суду міста Києва від 15.02.2021, залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021, якою задоволено заяви ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" та АТ "Дельта Банк"; залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк".

Таким чином, обставини правонаступництва ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", встановлені судовими рішеннями у справах №910/12760/16, № 127/14035/17, № 759/4755/19, № 761/18567/20, № 759/25139/21, які набрали законної сили, мають преюдиційне значення під час розгляду справи №910/762/25.

30.09.2020 постановою Київського апеляційного суду у справі №759/4755/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.09.2021, задоволено апеляційну скаргу АТ "Дельта Банк". Скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12.12.2019, яким було відмовлено у задоволенні позову. Задоволено позов АТ "Дельта Банк"; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 503 025, 18 грн., яка складається з 3% річних - 457 803, 93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221, 25 грн., в порядку положень ст.625 ЦК України. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" понесені судові витрати у розмірі 93 863, 45 грн.

25.05.2021 ухвалою Верховного Суду задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" правонаступником позивача АТ "Дельта Банк".

28.10.2021 постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 за виконавчим листом про стягнення 2 503 025,18 грн., відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 про стягнення 93 863,45 грн., об`єднано ці виконавчі провадження у зведене виконавче провадження НОМЕР_3. У подальшому виконавчі провадження були зупинені 19.03.2025.

20.07.2022 ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/4755/19 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

У межах виконавчих проваджень відбулось часткове погашення заборгованості ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, станом на час звернення із даною заявою заборгованість складає 2 558 934,14 грн.

У свою чергу суд відзначає, що доводів кредитора щодо часткового погашення заборгованості боржником спростовано не було, доказів, щоб свідчили про протилежне суду не представлено. Відтак, обґрунтованими є вимоги кредитора в сумі 2 558 934,14 грн

06.06.2023 рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/25139/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2025, задоволено позов ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо". Визнано недійсним Договір дарування квартири від 25.03.2021, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим № 223. Застосовано наслідки недійсності правочину - скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57294449 від 25.03.2021, приватний нотаріус Іванова С.М., КМНО, м. Київ, на підставі якого до ДРП внесений запис про право власності № 41175714 від 25.03.2021 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру, однокімнатну, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , РНОНМ 000, та поновлено запис про право власності № 40059972 від 24.12.2020 за ОСОБА_1 . Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" сплачений судовий збір у розмірі 5 676,00 грн., тобто по 1 892,00 грн. з кожного з відповідачів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2025 у справі №759/25139/21 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залучено правонаступниками померлої ОСОБА_2 .

Відтак, стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір у розмірі 2 838,00 грн, відтак, вимоги кредитора у вказаній сумі, також визнаються судом обґрунтованими.

Також, перевіривши здійснений кредитором розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахування якого відбувалось у порядку ст.625 ЦК України та розрахований кредитором з суми 5 086 710,38 грн., які були стягнуті заочним рішенням суду у справі №759/15639/13-ц, за період з 01.01.2019 по 23.02.2022, який не охоплюється заборгованістю, стягнутою постановою апеляційного суду у справі №759/4755/19, суд дійшов висновку, що вказані нарахуванні здійснені правомірно та арифметично вірно, тому вимоги щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 1 685 958,09 грн. визнаються обґрунтованими.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове визнання вимог ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" на суму 4 253 786, 23 грн, з яких: 6 056, 00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 4 247 730, 23 грн - вимоги другої черги, в той час, вимоги на суму 5 086 710, 38 грн не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та нормах права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, у тому, не підлягають визнанню.

Заява приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича з кредиторськими вимогами до боржника, на суму 261 949, 44 грн, які обґрунтовані наступними обставинами.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича перебуває зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_3, до складу якого входять:

- виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 відкрите на підставі виконавчого листа від 25.10.2021 № 759/4755/19, виданий Святошинський районний суд міста Києва, суддя Бабич Н.Д. про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства ДЕЛЬТА БАНК (, адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) заборгованість за кредитним договором № 1210-Ф від 02.06.2008 року у розмірі 2 503 025,18 грн., яка складається з 3% річних - 457 803,93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221,25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України. Ухвалою Верховного Суду у справі № 759/4755/19 від 25.05.2021 року задоволено заяву ТОВ "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" про залучення правонаступника АТ "Дельта Банк", залучено ТОВ "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" як правонаступника позивача - АТ "Дельта Банк" до участі у справі за позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

- виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 відкрите на підставі виконавчого листа від 25.10.2021 № 759/4755/19, виданий Святошинський районний суд міста Києва, суддя Бабич Н.Д. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ДЕЛЬТА БАНК понесені судові витрати в розмірі 93 863,45 грн. Ухвалою Верховного Суду у справі № 759/4755/19 від 25.05.2021 року задоволено заяву ТОВ "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" про залучення правонаступника АТ "Дельта Банк", залучено ТОВ "Фінансова компанія "ІнвестКредо" як правонаступника позивача - АТ "Дельта Банк" до участі у справі за позовом АТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановами від 28.10.2021 року ВП № НОМЕР_4 та від 28.10.2021 року ВП № НОМЕР_2 відкрито виконавчі провадження.

Постановою про стягнення з боржника основної винагороди від 28.10.2021 року ВП № НОМЕР_4 виконавцем стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у розмірі 250 302,51 грн та постановою про стягнення з боржника основної винагороди від 28.10.2021 року ВП № НОМЕР_2 виконавцем стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у розмірі 9386,34 грн.

Постановою від 28.10.2021 року виконавцем об`єднано виконавчі провадження ВП № НОМЕР_4 та ВП № НОМЕР_2 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_3.

Під час виконання зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3 з боржника ОСОБА_1 стягнуто основної винагороди в розмірі 3795,41 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 30.09.2023 № 11819 на суму 262,46 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_4); від 05.11.2023 № 12627 на суму 300,77 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 02.12.2023 № 13437 на суму 319,03 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 29.12.2023 № 14022 на суму 300,77 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 02.02.2024 № 14717 на суму 300,78 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 07.03.2024 № 15511 на суму 300,77 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 03.04.2024 № 16159 на суму 300,78 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 03.05.2024 № 16586 на суму 366,94 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2); від 05.06.2024 № 17102 на суму 498,35 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2) та від 28.06.2024 № 17341 на суму 844,76 грн (згідно постанови від 28.10.2021 № НОМЕР_2).

На момент зупинення вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 залишок не стягнутої основної винагороди виконавця складає 255 893,44 грн.

Оригінали постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 28.10.2021 року ВП № НОМЕР_4 та ВП № НОМЕР_2 знаходиться у матеріалах виконавчого провадження ЗВП № НОМЕР_3.

За результатами розгляду заяви з грошовими вимогами, керуючим реструктуризацією відмовлено у визнанні вимог приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича на суму 261 949, 44 грн.

У поданому відзиві боржник також заперечує щодо заявлених кредиторських вимог приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича на суму 261 949, 44 грн.

Розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича на суму 261 949, 44 грн, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд погоджується з рішенням керуючого реструктуризацією щодо відмови у визнанні кредиторських вимог, з огляду на наступне.

Поняття "зобов`язання" безпосередньо визначене у частині першій статті 509 ЦК України: зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У нормативно-правових актах термін "зобов`язання" використовується в різних значеннях і може розумітися принаймні: 1) як власне правове відношення між особами; 2) як обов`язок сторони правовідношення (боржника), що є складовою змісту правового відношення; 3) як конкретне право вимоги кредитора до боржника.

Як і будь-яке правовідношення зобов`язання має структуру: суб`єктів, об`єкт та зміст (матеріальний та юридичний). Юридичним змістом зобов`язання є суб`єктивне право кредитора вимагати від боржника вчинити певну дію чи утриматися від її вчинення та кореспондуючий йому обов`язок боржника таку дію вчинити або утриматися від неї. Зобов`язання як відносне правовідношення зазвичай не передбачає можливості для кредитора задовольнити свій інтерес власними діями, акцентуючи увагу на праві кредитора вимагати таких дій (бездіяльності) від боржника.

Отже, змістом зобов`язання є право вимагати та кореспондуючий йому обов`язок вчинити дії майнового характеру; юридичний зміст зобов`язання, як і іншого правовідношення, утворюють правомочності та обов`язки його суб`єктів, але, на відміну від інших правовідносин, правомочність набуває форми права вимоги, а обов`язок - форми боргу.

Грошове зобов`язання, як і будь-яке зобов`язання, є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші у визначеному розмірі), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошова вимога складає один із структурних елементів цього правовідношення, а саме його зміст. Грошова вимога виникає на підставі і в рамках грошового зобов`язання, а не підмінює собою саме зобов`язання.

Отже, грошове зобов`язання є різновидом зобов`язання та визначається через посилання на специфіку предмета виконання за таким зобов`язанням: зміст грошового зобов`язання полягає в обов`язку боржника сплатити на користь кредитора певну суму грошових знаків, що виконують у майновому обороті функцію законного платіжного засобу і засобу обігу з метою погашення грошового боргу, і, відповідно, в праві кредитора вимагати такої оплати.

У КУзПБ поняття боржника, кредитора, грошового зобов`язання застосовуються для цілей цього Кодексу - відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом - в тому значенні, яке їм надав законодавець у КУзПБ, і відрізняються від суто цивільно-правових.

Так, за статтею 1 КУзПБ грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав (абзац четвертий частини першої статті 1 КУзПБ).

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (абзац одинадцятий частини першої статті 1 КУзПБ).

У справі про неплатоспроможність фізичної особи подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб (частина перша статті 122 КУзПБ).

Відповідно до частини першої статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, системне тлумачення наведених норм КУзПБ приводить до таких висновків:

- змістом грошового зобов`язання є документально підтверджене кредитором право вимоги і кореспондуючий йому обов`язок боржника здійснити платіж, тобто вчинити дію (дії) з передачі певної суми грошей (можливість їх вираження саме в грошових одиницях є визначальною для таких зобов`язань) незалежно від підстав виникнення такого обов`язку перелік яких не є вичерпним та може виникати в різних видах правовідносин, що можуть мати як приватноправовий, так і публічно-правовий характер;

- визначаючи сутність грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, законодавець прямо передбачив виключний перелік виплат з боку боржника, які не охоплюються змістом відповідної категорії майнових зобов`язань (аналогічний правовий висновок викладено у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 916/145/21).

Щодо віднесення виконавчого збору до грошового зобов`язання, визначення підстав його виникнення і розміру, як грошової вимоги кредитора у справі про банкрутство, то суд відзначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIІI примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Питання стягнення виконавчого збору з боржника за постановою державного виконавця врегульовано статтями 3, 26, 27, 42, 45 Закону № 1404-VIІ.

За змістом статті 26, частини четвертої статті 27 Закону № 1404-VIІI у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника такого збору та одночасно виносить відповідну постанову (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, встановлений законом обов`язок боржника сплатити виконавчий збір є елементом змісту процесуальних правовідносин примусового виконання виконавчого документа. За загальним правилом розмір виконавчого збору визначається при відкритті виконавчого провадження у постанові державного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1404-VIІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частини друга, третя статті 27 Закону № 1404-VIІ).

Тож, сплата виконавчого збору є обов`язком (зобов`язанням) боржника та в силу закону охоплюється змістом грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, визначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 КУзПБ, отже, за певних умов може бути вимогою приватного виконавця виконавчого (кредитора) щодо грошових зобов`язань до боржника (боржника у виконавчому провадженні).

Частиною першою статті 45 Закону № 1404-VIІ, що регламентує розподіл стягнутих з боржника грошових сум, передбачено, зокрема, що у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми, а виконавчий збір за виконавчими документами про стягнення аліментів - у четверту чергу.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (частина друга статті 45 Закону № 1404-VIІ).

Таким чином, під час здійснення державним виконавцем розподілу стягнутих з боржника у виконавчому провадженні грошових сум виконавчий збір стягується у розмірі 10 % від фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, сума коштів, що може бути фактично відрахована на сплату виконавчого збору, є прямо пропорційною сумі стягнутих з боржника коштів. Якщо за результатами виконавчого провадження стягнута сума є меншою ніж та, що підлягає стягненню за виконавчим документом, розмір фактично стягнутого виконавчого збору відповідно зменшується.

Стягнення виконавчого збору, який встановлюється у вигляді відсотків від суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, законодавство обумовлює сукупністю таких юридичних фактів:

- державний виконавець стягує її у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої з боржника суми на підставі постанови про стягнення виконавчого збору;

- виконавчий збір стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (за відсутності заборгованості зі сплати аліментів);

- якщо суму боргу за виконавчим документом стягнуто частково, виконавчий збір стягується пропорційно до фактично стягнутої суми (за відсутності заборгованості зі сплати аліментів).

Суд вказує, наголошує, що сума виконавчого збору, що визначена виконавцем у постанові при відкритті виконавчого провадження, фіксує розрахунок такої санкції на час відкриття виконавчого провадження та не є сумою, яка гарантовано може бути стягнена за наслідками виконання рішення, зокрема у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами, а отже, підлягають примусовому виконанню в встановленому законом порядку.

Таким чином набуття права на стягнення суми виконавчого збору закон пов`язує з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору за умови, що така постанова не була скасована, а розмір суми що має бути відрахована під час розподілу стягнутих коштів на виконавчий збір обмежує 10%, прямо пропорційно до суми, фактично стягнутої з боржника.

Тому, саме лише існування постанови про стягнення виконавчого збору не означає безумовного та гарантованого його стягнення з боржника у визначеному в такій постанові розмірі, адже, закон зумовлює право в даному випадку приватного виконавці стягувати розраховану на час відкриття виконавчого провадження суму виконавчого збору пропорційно до стягнутої з боржника суми у виконавчому провадженні, отже, за умови повного чи часткового фактичного виконання рішення у зв`язку з примусовим виконанням якого було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Тобто умовами фактичного стягнення виконавчого збору є: 1) здійснення державним виконавцем примусового виконання рішення у виконавчому провадженні; 2) фактичне повне чи часткове виконання виконавчого документа.

Аналізуючи зміст наведених норм, суд дійшов такого узагальнюючого висновку, що грошове зобов`язання боржника як особи, неспроможної виконати свої грошові зобов`язання (стаття 1 КУзПБ) зі сплати виконавчого збору, обумовлене фактичним стягненням з боржника суми боргу за відповідним виконавчим документом або виконанням (повним/частковим рішення немайнового характеру), в цьому контексті право приватного виконавця до боржника у справі про банкрутство на суму виконавчого збору виникає у розмірі 10 % фактично стягнутої суми за відповідним виконавчим документом або у визначеному постановою виконавця розмірі за умови виконання (повного/часткового) рішення немайнового характеру.

Натомість, належних і допустимих доказів фактичного стягнення боргів за виконавчими документами, у розмірі 10 відсотків від яких було розраховано виконавчий збір, заявлений як кредиторські вимоги до боржника, заявником не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, у розумінні статей 27, 45 Закону № 1404-VIІI приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Іванюта Іван Миколайович не набув права на стягнення судового збору з боржника на заявлену суму в розмірі 261 949, 44 грн, позаяк виконання виконавчих документів у відповідній частині боргів не відбулося.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у боржника не виникли грошові зобов`язання перед приватним виконавцем у заявленій ним сумі виконавчого збору в розумінні статті 1 КУзПБ, адже, заявник не підтвердив стягнення суми боргу за виконавчими документами у виконавчому провадженні, у 10 відсотках від якої було нараховано виконавчий збір у розмірі заявлених кредиторських вимог до боржника.

Судом встановлено, що станом на 21.08.2025 заяв від інших кредиторів до суду не надходило.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Керуючись ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредиторами у справі № 910/762/25 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" на суму 4 253 786, 23 грн, з яких: 6 056, 00 грн - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 4 247 730, 23 грн - вимоги другої черги.

2. У визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" на суму 5 086 710, 38 грн - відмовити.

3. У визнанні кредиторських вимог приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича на суму 261 949, 44 грн - відмовити.

4. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 01.09.2025.

6. Керуючому реструктуризацією боржника у строк до 22.09.2025 подати до Господарського суду м. Києва план реструктуризації боргів боржника.

7. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 23.10.2025 об 11:10 год. Засідання буде проведено в приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44 - Б в залі судових засідань № 1.

8. Копію ухвали направити заявнику (боржнику), керуючому реструктуризацією та кредиторам.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 25.08.2025.

Суддя Сергій СТАСЮК