ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2637/25

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фертчем» про вжиття заходів забезпечення позову

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фертчем», м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хім-Агро-Сервіс», м. Одеса

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М», Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Крюківщина

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра», Київська обл., Бучанський р-н., с. Софіївська Борщагівка

про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації права власності

Без виклику представників сторін.

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фертчем» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хім-Агро-Сервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра» про: визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,3486 га, з цільовим призначенням під розміщення бази для зберігання та обслуговування сільськогосподарської техніки, кадастровий номер :08:023:0049, що розташована за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Олеся Олександра, земельна ділянка 88; скасування державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М» на земельну ділянку площею 2,3486 га з одночасним поверненням (поновленням запису про) права власності за ТОВ «Хім-Агро-Сервіс» у стан, що існував до моменту відповідної державної реєстрації права власності ТОВ «Агро-Трейд-М» на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2021 року, шляхом проведення відповідної державної реєстрації; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - бази автотракторного парку, загальною площею 2416,50 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Олеся Олександра, 88; скасування державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М» на нерухоме майно - базу автотракторного парку, загальною площею 2416,50 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Олеся Олександра, 88, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55, з одночасним поверненням (поновленням запису про) права власності за ТОВ «Хім-Агро-Сервіс» у стан, що існував до моменту відповідної державної реєстрації права власності ТОВ «Агро-Трейд-М» на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2021 року, шляхом проведення відповідної державної реєстрації; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі-контори, загальною площею 206,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська обл., місто Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1-В; скасування державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М» на нерухоме майно - будівлю-контори, загальною площею 206,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1-В, з одночасним поверненням у стан, що існував до моменту відповідної державної реєстрації права власності ТОВ «Агро-Трейд-М» на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2021 року, шляхом проведення відповідної державної реєстрації.

Разом із позовною заявою позивач в порядку ст. ст. 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на наступне майно:

- земельну ділянку площею 2,3486 га, з цільовим призначенням - під розміщення бази для зберігання та обслуговування сільськогосподарської техніки, кадастровий номер :08:023:0049, що розташована за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Олеся Олександра, земельна ділянка 88, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М»;

- базу автотракторного парку, загальною площею 2416,50 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Олеся Олександра, 88, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М»;

- будівлю-контори, загальною площею 206,9 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська обл., місто Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Трейд-М» (08136, вул. Вишнева, 1, с. Крюківщина, Бучанський (до цього Києво-Святошинський) район, Київська область; ідентифікаційний код 38274816).

В обґрунтування поданої заяви, заявник вказує на те, що факт належності нерухомого майна відповідачу 2 є достатньо високим ризиком того, що для збереження контролю за цим майном останнім будуть вживатися недобросовісні дії з передачі такого майна третім особам, або вживатись інші дії з відчудження чи обтяження майна.

Також заявник звертає увагу суду на те, що всі три об`єкти нерухомого майна вже зараз перебувають у податковій заставі їх заборонено відчуджувати з причин рішення про опис майна у податкову заставу № 43491/6/10-36-13-10 від 01.10.2024, виданого ГУ ДПС у Київській області.

Таким чином, окрім ризику можливого відчудження чи обтяження відповідно майна за рішенням відповідача 2, існує також ризик вибуття такого майна від підприємства з причин звернення стягнення на нього в межах реалізації заходів із стягнення податкового боргу.

Таким чином, заявник вважає, що у випадку незастосування заходу забезпечення позову, відповідач 2 вчинить заходи щодо відчудження даного майна.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З урахуванням наведених висновків, заходи забезпечення позову повинні стосуватися та ґрунтуватися на достатньо обґрунтованих припущеннях, що невжиття їх може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості.

Заявник, з огляду на положення частини 1 статті 74 ГПК України, повинен довести відповідні обставини наявності безпосередніх дій щодо здійснення реальних заходів щодо позбавлення спірного майна, або приховування інформації про місце розташування, умови збереження, використання та стан такого майна. У даному випадку заявник, в якості підтвердження щодо можливого неналежного виконання рішення суду у майбутньому посилається на можливість відчудження відповідачем 2 майна, яке і так знаходиться у податковій заставі.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість уникнення від виконання своїх зобов`язань без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. У даному випадку заявник в якості підтвердження здійснення будь-яких дій, які в майбутньому можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення посилається лише на припущення, що відповідач 2 може реалізувати заставне майно.

Таким чином, дослідивши збалансованість інтересів сторін, надавши оцінку поданим матеріалам щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову, зазначених у заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фертчем» по сплаті судового збору за положеннями статті 129 ГПК України та Закону України Про судовий збір відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 129, 136, 140, 234 ГПК України, суд

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фертчем» в задоволені заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може бути оскаржена у встановленому порядку.

Ухвалу підписано - 21.08.2025.

Суддя Л.Я. Мальована