ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/668/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця Тарас Ірини Романівни

АДРЕСА_1

ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ"

76008, вул. Пасічна, буд. 41, кв. 28, м. Івано-Франківськ,

ел. пошта:

про стягнення 581 832 грн 67 коп. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Коваленко Юлія Олександрівна;

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ: фізична особа-підприємець Тарас Ірина Романівна звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" про стягнення 581 832 грн 67 коп. заборгованості, з яких: 490926 грн 96 коп. - основний борг; 61 521 грн 54 коп. - пеня; 6 393 грн 54 коп. - 3% річних та 22 990 грн 63 коп. - інфляційні втрати.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Сторонам ухвалу про відкриття провадження у справі від 05.06.2025 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України та доставлено до електронних кабінетів сторін 05.06.2025 о 14:59 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 09.06.2025.

За змістом п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2025, суд призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 18.08.2024.

В судовому засіданні 18.08.2025 суд заслухав вступне слово позивача, з`ясував обставини справи та дослідив докази у справі, а також зобов`язав представника позивача надати суду пояснення щодо визначення позивачем граничних строків оплати наданих послуг, вказаних у розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з чим оголосив перерву в судовому засіданні до 26.08.2025.

25.08.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява від 25.08.2025 (вх.№13858/25) про надання додаткових пояснень щодо розрахунку штрафних санкцій, до якої приєднано скріншоти електронних повідомлень, що підтверджують відправку документів із зазначенням ТТН, а також звіту по клієнту ТОВ "Нова Пошта".

В судовому засіданні 26.08.2025 суд закінчив розгляд справи по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення. Вступну та резолютивну частину рішення проголошено судом 26.08.2025.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовано тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач не оплатив в повному обсязі наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 490 926 грн 96 коп. За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.03.2024 між фізичною особою-підприємцем Тарас Іриною Романівною (експедитор) та ТОВ "ЕКОБЕРРІ" (замовник) укладено договір №111 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні, відповідно до п. 1.1 якого експедитор зобов`язався від свого імені за дорученням та за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу в міжнародному та (або) внутрішньодержавному (регіональному) сполученні.

Згідно з п. 1.3 договору, експедитор вправі від свого імені залучати для виконання умов даного договору третіх осіб.

За змістом п. 1.5 договору, конкретні умови кожного замовлення (вид, найменування вантажу та інша необхідна інформація) зазначаються у заявках, які є невід`ємною частиною даного договору. Заявка повинна бути виконана на фірмовому бланку замовника.

В п. 2.2 договору визначено, що замовник не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезення інформує експедитора про умови перевезення шляхом подачі заявки на кожне окреме перевезення або групу перевезень.

Відповідно до п. 3.1.15 договору, замовник зобов`язався своєчасно сплатити послуги експедитора, а також відшкодувати понесені ним додаткові витрати відповідно до п. 4 даного договору.

Згідно з п. 4.1 договору, вартість послуг експедитора узгоджується сторонами в заявці. Вартість додаткових витрат і інших платежів, які необхідно виконати експедитору для виконання своїх обов`язків по договору в інтересах замовника, узгоджуються сторонами в заявці чи шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними та електронними повідомленнями.

Загальна вартість договору дорівнює сумарній вартості послуг експедитора, вказаних в заявках (актах наданих послуг), що підписані сторонами в період дії даного договору (п.4.2 договору).

В п. 5.1 договору визначено, що розрахунок між замовником та експедитором за транспортно-експедиційне обслуговування, здійснюються на підставі ставки-фрахту, письмово узгодженої в заявці на кожне окреме перевезення. Під терміном "ставка-фрахт" для умов даного договору розуміється вартість перевезення та винагорода експедитора.

За змістом п. 5.2 договору, замовник проводить оплату в безготівковій формі у валюті виставленого рахунку, згідно з заявкою на кожне окреме перевезення.

Згідно з п. 5.3 договору, основою для оплати є комплект документів (рахунок на оплату, акт виконаних робіт, транспортна накладна з підтвердженням замовника про отримання товару, а також інші документи за взаємною домовленістю сторін), виставлений замовнику експедитором.

Відповідно до п. 5.4 договору, рахунок оплачується замовником протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку, якщо інше не обумовлено в заявці.

В п. 6.12 договору визначено, що замовник за несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг експедитора, виплачує йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

За змістом п. 9.1. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2026.

За фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт наданих послуг. У випадку, якщо відправлений експедитором клієнту акт наданих послуг клієнтом не підписаний і письмово не заперечений протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом та не повернутий протягом 30-ти календарних днів, він вважається прийнятий без змін та підлягає оплаті в повному обсязі.

В підписаних та скріплених печатками обох сторін заявках для здійснення транспортно-експедиційних послуг сторони погодили, зокрема, дати завантаження і розвантаження, маршрут руху, номери автомобіля, найменування і параметри вантажу, адреси завантаження і розвантаження, вартість перевезення та умови оплати.

В заявках для здійснення транспортно-експедиційних послуг сторони погодили вартість перевезення та умови оплати.

Так, відповідно до заявки №1472 від 03.09.2024, вартість перевезення становить 47 735 грн 31 коп., а термін оплати - протягом 15-20 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1487 від 12.09.2024, вартість перевезення становить 54 674 грн 56 коп., а термін оплати - протягом 15-20 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1511 від 26.09.2024, вартість перевезення становить 55 151 грн 76 коп., а термін оплати - 20 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1514 від 26.09.2024, вартість перевезення становить 48 257 грн 79 коп., а термін оплати - 20 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1521 від 04.10.2024, вартість перевезення становить 56 904 грн 50 коп., а термін оплати - 20 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1525 від 08.10.2024, вартість перевезення становить 56 909 грн 25 коп., а термін оплати - 30 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1528 від 11.10.2024, вартість перевезення становить 54 057 грн 24 коп., а термін оплати - 30 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1538 від 18.10.2024, вартість перевезення становить 59 771 грн 92 коп., а термін оплати - 30 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR;

- відповідно до заявки №1552 від 30.10.2024, вартість перевезення становить 68 209 грн 61 коп., а термін оплати - 30 робочих днів після отримання оригіналів рахунку, акта, оригіналів СМR.

Враховуючи відомості, вказані в заявках для здійснення транспортно-експедиційних послуг, скріншотах електронних повідомлень, звіті по клієнту ТОВ "Нова Пошта", граничний строк оплати наданих позивачем послуг:

- згідно з заявкою №1472 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1472 від 10.09.2024 на суму 47735 грн 31 коп. є 23.10.2024;

- згідно з заявкою №1487 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1487 від 17.09.2024 на суму 54 674 грн 56 коп. є 21.01.2025;

- згідно з заявкою №1511 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1511 від 02.10.2024 на суму 55 151 грн 76 коп. є 29.11.2024;

- згідно з заявкою №1514 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1514 від 07.10.2024 на суму 48 257 грн 79 коп. є 25.11.2024;

- згідно з заявкою №1521 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1521 від 14.10.2024 на суму 56 904 грн 51 коп. є 05.12.2024;

- згідно з заявкою №1525 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1525 від 16.10.2024 на суму 56 909 грн 25 коп. є 11.12.2024;

- згідно з заявкою №1528 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1528 від 22.10.2024 на суму 54 057 грн 24 коп. є 19.12.2024;

- згідно з заявкою №1538 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1538 від 30.10.2024 на суму 59 771 грн 92 коп. є 11.02.2025;

- згідно з заявкою №1552 та актом здачі приймання робіт (надання послуг) №1552 від 11.11.2024 на суму 68 209 грн 61 коп. є 29.01.2025.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи міжнародних товарно-транспортних накладних (СМR) та актів здачі приймання робіт (надання послуг) №1472 від 10.09.2024 на суму 47735 грн 31 коп., №1487 від 17.09.2024 на суму 54 674 грн 56 коп., №1511 від 02.10.2024 на суму 55 151 грн 76 коп., №1514 від 07.10.2024 на суму 48 257 грн 79 коп., №1521 від 14.10.2024 на суму 56 904 грн 51 коп., №1525 від 16.10.2024 на суму 56 909 грн 25 коп., №1528 від 22.10.2024 на суму 54 057 грн 24 коп., №1538 від 30.10.2024 на суму 59 771 грн 92 коп., №1552 від 11.11.2024 на суму 68 209 грн 61 коп., позивач на виконання своїх договірних зобов`язань в період з вересня по листопад 2024 року надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 501 671 грн 95 коп., які, як зазначив позивач, відповідачем оплачено 14.02.2025 частково в розмірі 10 744 грн 99 коп.

16.01.2025 сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 загальна сума заборгованості становить 890 926 грн 96 коп., яка оплачена відповідачем частково в сумі 400 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №11 від 14.02.2025.

18.04.2025 з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією №01 від 17.04.2025 про сплату заборгованості на надані послуги за заявками №1472, №1487; №1511, №1514, №1521, №1525, №1528, №1538 та №1552 у сумі 490 926 грн 96 коп. та 43 824 грн 53 коп. пені.

За прострочення грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 61 521 грн 54 коп. пені, 6 393 грн 54 коп. 3% річних та 22 990 грн 63 коп. інфляційних втрат.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтею 11 ЦК України закріплено - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

За встановлених судом обставин, на виконання договірних зобов`язань позивачем надано відповідачу в період з вересня по листопад 2024 року послуги з перевезення вантажу на загальну суму послуги з перевезення вантажу на загальну суму 501 671 грн 95 коп., які відповідачем оплачено частково в сумі 10 744 грн 99 коп.

В пунктах 5.1, 5.2, 5.4 договору сторони погодили, що розрахунок між замовником та експедитором за транспортно-експедиційне обслуговування, здійснюються на підставі ставки-фрахту, письмово узгодженої в заявці на кожне окреме перевезення. Замовник проводить оплату в безготівковій формі у валюті виставленого рахунку, згідно з заявкою на кожне окреме перевезення. Рахунок оплачується замовником протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку, якщо інше не обумовлено в заявці.

В заявках для здійснення транспортно-експедиційних послуг сторони погодили вартість перевезення та умови оплати.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач доводів позивача не спростував, доказів виконання зобов`язань за договором суду не подав.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 490 926 грн 96 коп. заборгованості є обґрунтованими та належать до задоволення.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотки річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 6.12 договору сторони визначили, що замовник за несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг експедитора, виплачує йому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем, на підставі положень ст.625 ЦК України та пункту 6.12 договору, нараховано відповідачу за період з 23.10.2024 по 30.05.2025 61 521 грн 54 коп. пені, 6 393 грн 54 коп. 3% річних та 22 990 грн 63 коп. інфляційних втрат.

Суд здійснив перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи приписи ч.6 ст.232 ГК України та не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, відповідно до якого за період з 23.10.2024 по 30.05.2025 розмір пені становить 61 520 грн 29 коп., розмір 3% річних - 6 494 грн 01 коп., а розмір інфляційних втрат за період з листопада 2024 року по травень 2025 року становить 30 230 грн 91 коп.

Отже, розмір 3% річних та інфляційних втрат за перерахунком суду є більшим ніж визначив позивач. Разом з тим, суд не вправі виходити за межі позовних вимог, а тому до задоволення належить заявлена до стягнення з відповідача сума 3% річних - 6 393 грн 54 коп. та сума інфляційних втрат - 22 990 грн 63 коп.

Відтак, з відповідача на користь позивача у зв`язку із простроченням оплати наданих послуг слід стягнути 61 520 грн 29 коп. пені, 6 393 грн 54 коп. 3% річних та 22 990 грн 63 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення частково.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком розмір судових витрат на професійну правничу допомогу становить 17 500 грн 00 коп.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано такі докази:

- ордер на надання правничої допомоги;

- договір про надання правової допомоги №14-03/1 від 14.03.2025;

- акт наданих послуг №30/01 від 30.05.2025.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з договору про надання правової допомоги №14-03/1 від 14.03.2025, укладеного між адвокатом Коваленко Юлією Олександрівною (адвокат) та фізичною особою-підприємцем Тарас Іриною Романівною (клієнт), адвокат зобов`язався здійснити представництво та надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з п. 1.2 договору, правовою допомогою в розумінні цього договору є надання правової допомоги, інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід ведення господарської діяльності клієнта, у тому числі пов`язаної зі стягненням заборгованості з контрагентів, складання документів правового (процесуального) характеру, а також представництво інтересів клієнта у судах (в тому числі господарських), органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами. Конкретний обсяг правової допомоги, що підлягає наданню, згідно цього договору, визначається сторонами визначається сторонами за усним замовленням клієнта, шляхом укладення та підписання додаткового договору (додаткових договорів) до цього договору та/або актів наданих послуг.

В п. 2.1 договору сторони визначили, що за надану правову допомогу клієнт виплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, що визначається за згодою сторін після надання відповідних послуг відповідно до акту наданих послуг.

Відповідно до п. 3.2 договору, вартість правової допомоги (гонорар) адвоката погоджується сторонами та закріплюється (оформлюються) укладенням додатку (додатків) до цього Договору, які є його невід`ємною частиною або визначається в актах наданих послуг.

Вартість правової допомоги (гонорар) сплачується клієнтом на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг. Оплата за актами наданих послуг здійснюється не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня підписання відповідного акту (п. 3.4 договору).

Як вбачається з підписаного сторонами акту наданих послуг №30/01 від 30.05.2025 адвокатом надано клієнту таку професійну правничу допомогу:

1) первинна юридична консультація та аналіз правової ситуації: проведення первинної консультації з клієнтом щодо обставин виникнення заборгованості та порушення договору; попередній аналіз наданих клієнтом документів для визначення предмету спору та можливих шляхів його вирішення; оцінка судової перспективи справи та ризиків - 1 год. 30 хв. вартістю 1 500 грн;

2) правовий аналіз та дослідження нормативно-правової бази: поглиблений аналіз норм Цивільного кодексу України (зобов`язальне право, договірні відносини, відповідальність за порушення грошових зобов`язань), Господарського кодексу України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність"; вивчення судової практики Верховного Суду щодо

стягнення заборгованості за договорами транспортного експедирування, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат; збір та систематизація необхідних посилань на законодавчі акти та судові прецеденти для формування обґрунтованої правової позиції - 3 год. 00 хв. вартістю 3 000 грн;

3) підготовка досудової претензії: складання тексту претензії щодо сплати заборгованості за договором №111 про надання транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні від 01.03.2024 на ТОВ "ЕКОБЕРР1" з вимогою погашення основного боргу та сплати штрафних санкцій; розрахунок пені на дату формування претензії; контроль за відправленнями претензії та відстеження її вручення - 2 год. 00 хв. вартістю 2 000 грн;

4) аналіз та підготовка матеріалів для позовної заяви: детальне вивчення всіх первинних документів; перевірка відповідності документів вимогам доказів у господарському процесі; систематизація та формування електронного пакету документів для подачі до суду - 3 год. 00 хв. вартістю 3 000 грн;

5) складання позовної заяви: формулювання фактичних обставин справи та правових підстав позову: детальний розрахунок та обґрунтування суми основного боргу; детальний розрахунок та обґрунтування сум пені, 3% річних та інфляційних втрат станом на дату подачі позову; формулювання прохальної частини позовної заяви, включаючи вимоги про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу; підготовка попереднього розрахунку судових витрат - 5 год. 00 хв. вартістю 5 000 грн;

6) підготовка додатків до позовної заяви: формування повного переліку додатків - 1 год. 00 хв. вартістю 1 000 грн;

7) організація подачі позовної заяви до суду: безпосередня подача позовної заяви та пакету документів до господарського суду - 1 год. 00 хв. вартістю 1 000 грн;

8) координація та комунікація з клієнтом: постійна комунікація з клієнтом, узгодження правової позиції, інформування про хід справи; надання роз`яснень щодо процесуальних питань - 1 год. 00 хв. вартістю 1 000 грн.

Загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги становить 17 500 грн 00 коп.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За змістом ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.

Надання адвокатом Коваленко Юлією Олександрівною позивачу адвокатських послуг у господарському суді Івано-Франківської області при розгляді справи №909/668/25 підтверджується: договором про надання правової допомоги №14-03/1 від 14.03.2025 та актом наданих послуг №30/01 від 30.05.2025.

Водночас, у самому тексті договору відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг.

Таким чином, у суду відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та позивачем щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додаткова постанова Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).

Отже, розмір таких витрат має бути розумним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, тобто відповідати вказаним критеріям.

Як встановлено судом, вартість наданих адвокатом послуг, зазначених у акті наданих послуг склала 17 500 грн, з них: 1) первинна юридична консультація та аналіз правової ситуації - 1 500 грн; 2) правовий аналіз та дослідження нормативно-правової бази - 3 000 грн;

3) підготовка досудової претензії - 2 000 грн; 4) аналіз та підготовка матеріалів для позовної заяви - 3 000 грн; 5) складання позовної заяви - 5 000 грн; 6) підготовка додатків до позовної заяви - 1 000 грн; 7) організація подачі позовної заяви до суду - 1 000 грн; 8) координація та комунікація з клієнтом - 1 000 грн.

Суд враховує, що такі послуги як: як первинна юридична консультація і аналіз правової ситуації; координація та комунікація з клієнтом; правовий аналіз та дослідження нормативно-правової бази; підготовка досудової претензії; аналіз та підготовка матеріалів для позовної заяви; підготовка додатків до позовної заяви; організація подачі позовної заяви до суду відноситься до послуги - складання позовної заяви, за яку визначено оплату в сумі 5000 грн.

Тому попри формальне розмежування на окремі види, надані послуги фактично становлять єдиний комплекс дій, спрямованих на складання позовної заяви. Позивач не довів обґрунтованості поділу цього процесу на самостійні етапи. Такий підхід свідчить про штучне дроблення послуг, що призвело до безпідставного збільшення вартості правничої допомоги.

Подібні правові висновки Верховного Суду наведені у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20, від 14.07.2021 у справі № 916/1914/20, від 28.04.2021 у справі № 902/1051/19, від 26.09.2024 у справі № 910/11903/23.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом.

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність (постанова Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23).

З огляду на подані позивачем докази щодо характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики суду касаційної інстанції у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу та фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що у цьому випадку доведеними та обґрунтованими є витрати позивача на правничу допомогу у сумі 5 000 грн - за складання позовної заяви, які підлягають стягненню з відповідача у справі.

Враховуючи, що спір між сторонами у цій справі вирішено шляхом часткового задоволення позову у відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір та витрати позивача на професійну правничу допомогу суд покладає на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 20, 73, 74, 76-78, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОБЕРРІ" (76008, вул. Пасічна, буд. 41, кв. 28, м. Івано-Франківськ, ) на користь фізичної особи-підприємця Тарас Ірини Романівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 581 831 (п`ятсот вісімдесят одну тисячу вісімсот тридцять одну) грн 42 коп. заборгованості, з яких: 490 926 (чотириста дев`яносто тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн 96 коп. основного боргу, 61 520 (шістдесят одну тисячу п`ятсот двадцять) грн 29 коп. пені, 6 393 (шість тисяч триста дев`яносто три) грн 54 коп. 3% річних та 22 990 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн 63 коп. інфляційних втрат, а також 4 999 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 99 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 8 727 (вісім тисяч сімсот двадцять сім) грн 47 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.08.2025

Суддя О.В. Рочняк