ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2025 р. Справа№ 910/1807/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025, повний текст якого складений 12.05.2025,

у справі №910/1807/25 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРІКОР ВАЙН»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ»

про стягнення 352 756,88 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРІКОР ВАЙН» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» про стягнення 352 756,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №01/11-23 від 01.11.2023.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРІКОР ВАЙН» заборгованість у сумі 288 126, 46 грн та судовий збір у сумі 4321,89 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що матеріали справи не містять жодного первинного документу, який би підтвердив факт здійснення поставки товару відповідачу на суму 54 664,78 грн. Також суд не взяв до уваги акт звірки розрахунків, оскільки акт не містить будь-яких відомостей щодо господарських операцій, в акті не зазначено первинних документів, не вказано за яким договором виникла заборгованість, акт звірки не підписаний з боку відповідача.

Водночас, матеріалами справи підтверджується факт здійснення відповідачем часткової оплати за договором у загальному розмірі 433 810,12 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 288 126,46 грн, з врахуванням часткового повернення товару.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується невиконане відповідачем зобов`язання за договором поставки на суму 288 126,46 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано. У зв`язку з чим суд частково задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 288 126,46 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/1807/25 змінити в частині часткового задоволення позову та стягнути з відповідача на користь позивача суму 162 352,66 грн, а також судовий збір у розмірі 2 435,29 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт звертає увагу, що суд безпідставно стягнув з відповідача грошові кошти у сумі 288 126,46, оскільки з первинних документів на суму 125 773,80 грн неможливо встановити отримувача відповідного товару, а саме: накладні від 06.09.2024 № 1351 на суму 3400,00 грн, від 17.09.2024 № 1413 на суму 49 496,92 грн, від 23.08.2024 № 1257 на суму 6 800,00 грн, від 24.07.2024 № 1093 на суму 47 308,32 грн, від 28.05.2024 № 747 на суму 747 грн, від 17.09.2024 № 1414 на суму 11 968,56 грн не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистих підписів або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операцій; реквізитів документів підтверджуючих повноваження підписантів.

Отже, на думку апелянта, наявні в матеріалах справи накладні не можуть вважатися доказами поставки товару від позивача до відповідача, оскільки вони не відповідають обов`язковим вимогам, що встановлені до первинних бухгалтерських документів та підписувались з боку покупця не відповідачем.

Крім того, скаржник зазначає, що він не погоджував у передбаченому законом порядку з позивачем будь-яких поставок та істотних умов їх здійснення (у тому числі й предмету та строків поставки), як наслідок, на його думку, він не повинен сплачувати відповідну заборгованість.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 залишено без руху.

16.06.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 та призначено розгляд справи на 25.08.2025.

Явка представників сторін

Представники позивача та відповідача у судове засідання, призначене на 25.08.2025, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом доставлення електронного документу (ухвала про відкриття апеляційного провадження від 30.06.2025) 01.07.2025 до електроних кабінетів сторін, що підтверджується відповідними довідками, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача у судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, переглядає справу №910/1807/25 у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 01.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРІКОР ВАЙН» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 01/11-23 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі.

Товар повинен відповідати встановленим вимогам чинного законодавства, чинних нормативно-правових актів та нормативних документів у частині показників його якості та безпеки ( пункт 2.1 договору).

Постачальник за цим договором зобов`язаний поставити товар зі строком придатності не менше, ніж 2/3 його загального строку придатності. У випадку поставки товару з меншим строком придатності покупець має право відмовитися від прийняття товару (п. 2.7 договору).

У п. 3.1 договору сторони погодили, що товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, зазначеному в замовленні. Строк поставки товару не повинен перевищувати 72 (сімдесят дві) години з моменту отримання замовлення постачальником.

Відповідно до п. 3.14 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця та підписання товаросупровідних документів.

Сторони погодили, шо відповідно до п. 3.17 договору покупець має право повернути товар після спливу та наближення до спливу терміну реалізації або строку придатності товару, а постачальник зобов`язаний прийняти такий товар з відповідним відшкодуванням повної вартості або зменшенням суми належних до сплати постачальнику грошових коштів (зворотній викуп) в обсязі: 100 (сто) % такого товару від загальної суми товару, поставленого постачальником протягом місяця. Покупець оформлює повернення товарів за допомогою накладної на повернення товарів. (п. 3.18 договору).

Повернення товару постачальнику відбувається у тому ж пункті поставки товару, куди цей товар був поставлений постачальником. Повернення товару відбувається виключно за участю уповноважених представників сторін. Перехід права власності на товар від покупця до постачальника здійснюється в момент фактичного повернення товару покупцем постачальнику, що підтверджується підписанням накладної на повернення товарів уповноваженими представниками сторін (п. 3.19 договору).

Згідно з п. 5.1 договору покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнах.

Загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару по даному договору (п. 5.3. договору).

Оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом __ днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару (п. 5.4. договору).

Відповідно до п. 5.5 договору, оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 7 днів з моменту реалізації товару.

Сторони договору один раз на квартал, після 20-го числа місяця, наступного за звітним періодом, проводять звірку взаєморозрахунків з обов`язковим підписанням акту звірки. Постачальник направляє покупцю акт звірки за допомогою факсимільного зв`язку, за адресою електронної пошти або поштою (пункт 5.9 договору).

У пункті 5.10 договору сторони погодили, що поставка товару та відстрочка платежу за цим договором не є комерційним кредитом. Сторони погодили, що призупинення покупцем виконання грошових зобов`язань відповідно до умов цього пункту договору є оперативно-господарською санкцією та до покупця не може бути застосована відповідальність, що передбачена цим договором та/або чинним законодавством України за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором. У випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу сторону про намір припинити дію цього договору не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії цього договору, цей договір вважається укладеним на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, без обмеження кількості наступних строків (п.8.1 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію в період з 20.11.2023 по 25.10.2024 на загальну суму 780 423, 00 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків.

Також підтверджуєься наданими позивачем видатковими накладними: №2568 від 20.11.2023 на суму 162 241, 92 грн - граничний термін оплати 20.12.2023, №2574 від 20.11.2023 на суму 31 750,20 грн - граничний термін оплати 20.12.2023, №2669 від 05.12.2023 на суму 21 191, 16 грн - граничний термін оплати 04.01.2024, №2755 від 19.12.2023 на суму 32 456, 52 грн - граничний термін оплати 18.01.2024, №2798 від 27.12.2023 на суму 30 979, 30 грн - граничний термін оплати 26.01.2024, №21 від 08.01.2024 на суму 37 738,20 грн - граничний термін оплати 07.02.2024, №35 від 10.01.2024 на суму 83 140, 20 грн - граничний термін оплати 09.02.2024, №111 від 30.01.2024 на суму 27 770, 16 грн - граничний термін оплати 29.02.2024, №221 від 22.02.2024 на суму 30 535, 26 грн - граничний термін оплати 23.03.2024, №248 від 29.02.2024 на суму 25 891, 92 грн - граничний термін оплати 30.03.2024, №559 від 25.04.2024 на суму 6 800, 00 грн - граничний термін оплати 25.05.2024, №747 від 28.05.2024 на суму 6 800, 00 грн - граничний термін оплати 27.06.2024, №822 від 07.06.2024 на суму 10 200,00 грн - граничний термін оплати 07.07.2024, №848 від 13.06.2024 на суму 82 289, 58 грн - граничний термін оплати 13.07.2024, №932 від 27.06.2024 на суму 10 200, 00 грн - граничний термін оплати 27.07.2024, №1016 від 12.07.2024 на суму 6 800, 00 грн - граничний термін оплати 11.08.2024, №1093 від 24.07.2024 на суму 47 308, 32 грн - граничний термін оплати 23.08.2024, №1257 від 23.08.2024 на суму 6 800,00 грн. - граничний термін оплати 22.09.2024, №1351 від 06.09.2024 на суму 3 400, 00 грн - граничний термін оплати 06.10.2024, №1413 від 17.09.2024 на суму 49 496, 92 грн - граничний термін оплати 17.10.2024, №1414 від 17.09.2024 на суму 11 968, 56 грн - граничний термін оплати 17.10.2024 на загальну суму 725 758, 22 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товару на загальну суму 433 810,12 грн, що підтверджується платіжним дорученням: №1885 від 27.01.2025 на суму 3000, 00 грн, №1895 від 28.01.2025 на суму 3000, 00 грн, №147 від 14.12.2023 на суму 85000, 00 грн, №148 від 15.12.2023 на суму 106 000, 00 грн, №149 від 15.12.2023 на суму 2 992, 12 грн, №210 від 03.01.2024 на суму 15 000, 00 грн, №225 від 09.01.2024 на суму 10 000, 00 грн, №282 від 25.01.2024 на суму 30 000, 00 грн, №320 від 06.02.2024 на суму 10 000, 00 грн, №377 від 22.02.2024 на суму 5000, 00 грн, №401 від 27.02.2024 на суму 10 000, 00 грн, №509 від 22.03.2024 на суму 4600, 00 грн, №713 від 07.05.2024 на суму 18, 00 грн, №715 від 08.05.2024 на суму 20 000, 00 грн, №720 від 09.05.2024 на суму 10 000, 00 грн, №745 від 14.05.2024 на суму 4000, 00 грн, №749 від 15.05.2024 на суму 6000, 00 грн, №796 від 27.05.2024 на суму 15 000, 00 грн, №849 від 06.06.2024 на суму 10 000, 00 грн, №859 від 07.06.2024 на суму 5000, 00 грн, №1118 від 23.07.2024 на суму 25 000, 00 грн, №1292 від 22.08.2024 на суму 10 200, 00 грн, №1375 від 12.09.2024 на суму 10 000, 00 грн, №1422 від 25.09.2024 на суму 4 000, 00 грн, №125 від 11.12.2023 на суму 30 000, 00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату отриманого товару здійснив частково у сумі 437 613, 76 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за договором становить 342 809, 24 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за розрахунком позивача заборгованість відповідача становить 342 809, 24 грн, однак в прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено до стягнення з відповідача 352 756,88 грн.

З огляду на приписи статті 237 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, враховуючи, що позивачем у прохальній частині позовної заяви заявлено вимогу до стягнення з відповідача заборгованості у сумі 352 756,88 грн, суд першої інтанції вірно здійснив розгляд справи в межах заявлених вимог, а саме про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 352 756,88 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, договір, укладений між позивачем та відповідачем, за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем укладений договір, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі.

Як підтверджено наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №2568 від 20.11.2023 на суму 162 241, 92 грн, №2574 від 20.11.2023 на суму 31 750,20 грн, №2669 від 05.12.2023 на суму 21 191, 16 грн, №2755 від 19.12.2023 на суму 32 456, 52 грн, №2798 від 27.12.2023 на суму 30 979, 30 грн, №21 від 08.01.2024 на суму 37 738,20 грн, №35 від 10.01.2024 на суму 83 140, 20 грн, №111 від 30.01.2024 на суму 27 770, 16 грн, №221 від 22.02.2024 на суму 30 535, 26 грн, №248 від 29.02.2024 на суму 25 891, 92 грн, №559 від 25.04.2024 на суму 6 800, 00 грн, №747 від 28.05.2024 на суму 6 800, 00 грн, №822 від 07.06.2024 на суму 10 200,00 грн, №848 від 13.06.2024 на суму 82 289, 58 грн, №932 від 27.06.2024 на суму 10 200, 00 грн, №1016 від 12.07.2024 на суму 6 800, 00 грн, №1093 від 24.07.2024 на суму 47 308, 32 грн, №1257 від 23.08.2024 на суму 6 800,00 грн, №1351 від 06.09.2024 на суму 3 400, 00 грн, №1413 від 17.09.2024 на суму 49 496, 92 грн, №1414 від 17.09.2024 позивач на підставі договору поставив відповідачу товар на загальну суму 725 758, 22 грн.

Натомість, позивачем до матеріалів справи долучено акт звірки взаєморозрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРІКОР ВАЙН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» за період з 01.11.2023 - 06.02.2025, відповідно до якого позивач здійснив поставку товару на загальну суму 780 423,00 грн.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У розумінні вказаного Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, вимоги до якого наведені у статті 9 Закону. За її приписами первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За умовами договору поставки первинними документами, що містять відомості про господарські операції, є видаткові накладні (товарно-транспортні накладні), зміст яких відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно із п.2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі - Положення) первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що матеріали справи не містять жодного первинного документу, який би підтвердив факт здійснення поставки товару відповідачу на суму 54 664,78 грн. (780 423,00 грн. (заявлена сума поставки товару) - 725 758,22 грн (підтверджена сума поставки товару)).

Також колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що посилання позивача на акт звірки розрахунків є безпідставним, оскільки, по-перше, акт звірки не є первинним документом в розумінні ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", водночас факт здійснення будь-якої господарської операції (в т.ч. передачі товару) можуть засвідчувати тільки первинні документи (в т.ч. договір, видаткова накладна тощо); по-друге, зазначений акт не містить будь-яких відомостей щодо господарських операції, у даному акті не зазначено первинних документів, не вказано за яким договором виникла заборгованість, акт звірки розрахунків не підписаний з боку відповідача.

За відсутності первинних документів, які підтверджують поставку товару на суму 54 664,78 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів позивача у цій частині. З урахуванням вище викладеного, наявним у матеріалах справи актом звірки розрахунків не підтверджено поставки товару відповідачу на суму 54 664,78 грн,

Таким чином, матеріалами справи підтверджено поставку товару за договором на загальну суму 725 758,22 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 7 днів з моменту реалізації товару.

Водночас, відповідно до видаткових накладних сторони визначали граничні терміни оплати за поставлений товар, а саме: видаткова накладна №2568 від 20.11.2023 на суму 162 241,92 грн - граничний термін оплати 20.12.2023, №2574 від 20.11.2023 на суму 31 750,20 грн - граничний термін оплати 20.12.2023, №2669 від 05.12.2023 на суму 21 191,16 грн - граничний термін оплати 04.01.2024, №2755 від 19.12.2023 на суму 32 456,52 грн. - граничний термін оплати 18.01.2024, №2798 від 27.12.2023 на суму 30 979,30 грн - граничний термін оплати 26.01.2024, №21 від 08.01.2024 на суму 37 738,20 грн - граничний термін оплати 07.02.2024, №35 від 10.01.2024 на суму 83 140,20 грн - граничний термін оплати 09.02.2024, №111 від 30.01.2024 на суму 27 770,16 грн - граничний термін оплати 29.02.2024, №221 від 22.02.2024 на суму 30 535,26 грн - граничний термін оплати 23.03.2024, №248 від 29.02.2024 на суму 25 891,92 грн - граничний термін оплати 30.03.2024, №559 від 25.04.2024 на суму 6 800,00 грн - граничний термін оплати 25.05.2024, №747 від 28.05.2024 на суму 6 800,00 грн - граничний термін оплати 27.06.2024, №822 від 07.06.2024 на суму 10 200,00 грн - граничний термін оплати 07.07.2024, №848 від 13.06.2024 на суму 82 289,58 грн - граничний термін оплати 13.07.2024, №932 від 27.06.2024 на суму 10 200,00 грн - граничний термін оплати 27.07.2024, №1016 від 12.07.2024 на суму 6 800,00 грн - граничний термін оплати 11.08.2024, №1093 від 24.07.2024 на суму 47 308,32 грн - граничний термін оплати 23.08.2024, №1257 від 23.08.2024 на суму 6 800,00 грн - граничний термін оплати 22.09.2024, №1351 від 06.09.2024 на суму 3 400,00 грн - граничний термін оплати 06.10.2024, №1413 від 17.09.2024 на суму 49 496,92 грн - граничний термін оплати 17.10.2024, №1414 від 17.09.2024 на суму 11 968, 56 грн - граничний термін оплати 17.10.2024.

Отже, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями: №1885 від 27.01.2025 на суму 3000, 00 грн, №1895 від 28.01.2025 на суму 3000, 00 грн, №147 від 14.12.2023 на суму 85000, 00 грн, №148 від 15.12.2023 на суму 106 000, 00 грн, №149 від 15.12.2023 на суму 2 992, 12 грн, №210 від 03.01.2024 на суму 15 000, 00 грн, №225 від 09.01.2024 на суму 10000, 00 грн, №282 від 25.01.2024 на суму 30 000, 00 грн, №320 від 06.02.2024 на суму 10 000, 00 грн, №377 від 22.02.2024 на суму 5000, 00 грн, №401 від 27.02.2024 на суму 10 000, 00 грн, №509 від 22.03.2024 на суму 4600, 00 грн, №713 від 07.05.2024 на суму 18, 00 грн, №715 від 08.05.2024 на суму 20000, 00 грн, №720 від 09.05.2024 на суму 10 000, 00 грн, №745 від 14.05.2024 на суму 4000, 00 грн, №749 від 15.05.2024 на суму 6000, 00 грн, №796 від 27.05.2024 на суму 15 000, 00 грн, №849 від 06.06.2024 на суму 10 000, 00 грн, №859 від 07.06.2024 на суму 5 000, 00 грн, №1118 від 23.07.2024 на суму 25 000, 00 грн, №1292 від 22.08.2024 на суму 10 200, 00 грн, №1375 від 12.09.2024 на суму 10 000, 00 грн, №1422 від 25.09.2024 на суму 4000, 00 грн, №125 від 11.12.2023 на суму 30 000, 00 грн підтверджується часткова оплата поставлений товар на загальну суму 433 810,12 грн.

Також позивач зазначає, що відповідачем повернуто товар на суму 3 821, 64 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується факт здійснення відповідачем часткової оплати за договором у загальному розмірі 433 810,12 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 288 126,46 грн, з врахуванням часткового повернення товару.

Суд першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем невиконане зобов`язання за договором на суму 288 126,46 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості останнім не надано, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 288 126,46 грн.

Стосовно доводів відповідача, що з первинних документів на суму 125 773,80 грн неможливо встановити отримувача відповідного товару, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

У пункті п. 3.12 договору сторони погодили, що кожна партія товару повинна супроводжуватись належно оформленими відповідно до вимог нормативно- правових актів України документами, зокрема накладною на товар, яка повинна бути оформлена відповідно до Закону україни «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містити: номер та дату цього договору, номер замовлення; найменування одиниць товару; його ціну; номери реєстраційних номерів сертифікатів відповідності, якщо це передбачено технічним регламентом підтвердження відповідності на замовлений товар; штрих-коди товару; код УКТЗЕД.

З матеріалів справи вбачається, що видаткові накладні №2568 від 20.11.2023 на суму 162 241,92; №2574 від 20.11.2023 на суму 31 750,20 грн; №2669 від 05.12.2023 на суму 21 191,16 грн; №2755 від 19.12.2023 на суму 32 456,52 грн; №2798 від 27.12.2023 на суму 30 979,30 грн; №21 від 08.01.2024 на суму 37 738,20 грн; №35 від 10.01.2024 на суму 83 140,20 грн; №111 від 30.01.2024 на суму 27 770,16 грн; №221 від 22.02.2024 на суму 30 535,26 грн; №248 від 29.02.2024 на суму 25 891,92 грн; №559 від 25.04.2024 на суму 6 800,00 грн; №747 від 28.05.2024 на суму 6 800,00 грн; №822 від 07.06.2024 на суму 10 200,00 грн; №848 від 13.06.2024 на суму 82 289,58 грн; №932 від 27.06.2024 на суму 10 200,00 грн; №1016 від 12.07.2024 на суму 6 800,00 грн; №1093 від 24.07.2024 на суму 47 308,32 грн; №1257 від 23.08.2024 на суму 6 800,00 грн; №1351 від 06.09.2024 на суму 3 400,00 грн; №1413 від 17.09.2024 на суму 49 496,92 грн; №1414 від 17.09.2024 на суму 11 968, 56 грн містять: назву документу та його дата складання; назви сторін господарської операції; посилання на договір поставки, номер замовлення; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, особисті підписи осіб, що одержали товар, скріплені круглою печаткою юридичної особи ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ».

Товарно-транспортні накладні містять підпис особи, що прийняла товар, який скріплено круглою печаткою юридичної особи ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ»; зазначено пункт розвантаження: ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ», м. Київ, Дарницький район, вул. Олександра Мишуги, буд. 3-А, магазин -кафе.

Водночас, на видаткових накладних від 06.09.2024 № 1351 на суму 3 400,00 грн, від 17.09.2024 № 1413 на суму 49 496,92 грн, від 23.08.2024 № 1257 на суму 6 800,00 грн, від 24.07.2024 № 1093 на суму 47 308,32 грн, від 28.05.2024 № 747 на суму 747 грн, від 17.09.2024 № 1414 на суму 11 968,56 грн відсутнє прізвище та посада відповідальної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ», яка брала участь в господарській операції, проте підписи осіб, що одержували товар, на накладних скріплено круглими печатками юридичної особи ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ».

Відповідач не заперечив наявності та дійсності печатки ТОВ «ДІОНІС КУЛЬТ» на видаткових накладних.

Неістотні недоліки у видаткових накладних, про які зазначив відповідач, зокрема, незазначення посади особи, що прийняла товар, не роблять дані накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів. Крім того, відповідач не заявив про підроблення накладних та/чи підписів на них, які покладені в підставу позову. Також колегія суддів бере до уваги, що у даному випадку, саме відповідачем у видаткових накладних не вказувалися посади осіб, що приймали товар.

У своїй постанові від 15.07.2025 у справі № 440/5003/23 Верховний Суд зазначив, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнанання господарської операції, за умови, що такі документи містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Крім того, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформлені не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції.

У постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видактові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Тому, відсутність у видаткових накладних від 06.09.2024 № 1351 на суму 3 400,00 грн, від 17.09.2024 № 1413 на суму 49 496,92 грн, від 23.08.2024 № 1257 на суму 6 800,00 грн, від 24.07.2024 № 1093 на суму 47 308,32 грн, від 28.05.2024 № 747 на суму 747 грн, від 17.09.2024 № 1414 на суму 11 968,56 грн прізвища та посади уповноважної особи на отримання товару є неістотним недоліком, який не може слугувати підставою для невизнання господарської операції.

Доводи відповідача, що він не погоджував у передбаченому законом порядку з позивачем будь-яких поставок та істотних умов їх здійснення (у тому числі й предмету та строків поставки), та як наслідок, на його думку, він не повинен сплачувати відповідну заборгованість, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивач та відповідач уклали договір поставки №01/11-23 від 01.11.2023, підписаний сторонами, та скріплений печатками, а договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

З огляду на вказане вище, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОНІС КУЛЬТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/1807/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/1807/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 27.08.2025.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім