номер провадження справи 19/27/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.08.2025 Справа № 908/912/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Давиденко Ірини Вікторівни, при секретарі судового засідання Литвинюк А.О., розглянувши матеріали заяви Фермерського господарства Пилипенко В.М. про стягнення судових витрат, після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі № 908/912/25:
про визнання права власності на автомобіль
представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
До Господарського суду Запорізької області 21.07.2025 надійшла заява Фермерського господарства Пилипенко В.М. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, після ухвалення рішення по суті позовних вимог по справі № 908/912/25.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2025 заяву передано до розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 23.07.2025 прийнято до розгляду заяву ФГ «Пилипенко В.М.» про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/912/25 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, призначено судове засідання з розгляду заяви на 13.08.2025.
25.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заяву відповідач вважає необґрунтованою та в її задоволенні просить відмовити. Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, відповідач у запереченнях зазначає, що Банк не погоджується із заявленим розміром судових витрат на правничу допомогу, виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат.
На думку Банку, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та суттю спору, а тому має бути зменшений.
Банк також вказує, що, здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, відсутність заперечень відповідача щодо наявного у позивача права власності на автомобіль у повному обсязі; цілком логічним буде висновок суду про відмову у стягненні таких витрат з відповідача, або зменшення витрат на правничу допомогу шляхом відмови у стягненні таких витрат з відповідача.
Сторони в судове засідання 13.08.2025 не з`явились.
Позивач 13.08.2025 звернувся до суду з клопотанням про розгляд його заяви у судовому засіданні без участі позивача та його представника.
В порядку ч. 3 ст. 222 ГПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Неявка представників позивача та відповідача в судове засідання 13.08.2025 не перешкоджала розгляду даної заяви.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши матеріали справи та заяву Фермерського господарства «Пилипенко В.М.» про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/912/25 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні Господарського суду Запорізької області перебувала справа № 908/912/25 за позовом Фермерського господарства Пилипенко В.М. до Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК про визнання права власності на автомобіль ТОYOTA RAV-4, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.07.2025 по справі № 908/912/25 позов задоволено повністю, визнано за Фермерським господарством Пилипенко В.М. право власності на автомобіль ТОYOTA RAV-4, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на користь Фермерського господарства Пилипенко В.М. витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 770 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят) грн 82 коп.

Питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішені.

Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, які потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви ФГ «Пилипенко В.М.», останнім було заявлено стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем у позовній заяві було викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в якому було зазначено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 20 000,00 грн.

Судом встановлено, що 20.10.2023 між Фермерським господарством «Пилипенко В.М. (Клієнт/Замовник) та адвокатом Зіменко Оленою Володимирівною (Адвокат/Виконавець) було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) б/н.

Відповідно до п. 1.1 Договору, замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати Замовнику, у відповідності до умов Договору, правову допомогу з цивільного судочинства (за ЦК України, ЦПК України, ГУ України, ГПК України, (КПКУ, ККУ, КУпАП, КАСУ), тощо, а Замовник зі свого боку зобов`язується прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити.

Згідно з п. 3.1 Договору сторони домовились, що суму винагороди Замовник сплачує Виконавцю за надану послугу в готівковій чи безготівковій формі згідно Додаткової угоди до даного Договору.

Виконання послуги та її оплата підтверджується актом виконаних робіт, який підписується сторонами або їх уповноваженими представниками.

17.02.2025 сторонами укладено Додаткову угоду до Договору від 20.10.2023.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, Адвокат за договором про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) від 20.10.2023 року, надає Клієнту (Замовнику) правничу допомогу у судовій справі за позовом Фермерського господарства «Пилипенко В.М.» до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання за фермерським господарством «Пилипенко В.М.» права власності на автомобіль ТОYOTA RAV-4, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску, за договором фінансового лізингу.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди, розмір винагороди за правничу допомогу, вказану в пункті 1 цієї Додаткової угоди, визначається виходячи із погодинної ставки за послуги в сумі 3000,00 грн за одну годину без ПДВ. Участь адвоката в судовому засіданні, незалежно від того скільки часу триває судове засідання, складає 2500,00 грн. Сторони домовились, що час необхідний для проїзду (прибуття) до приміщення суду, в якому розглядається справа, очікування судового засідання входить до суми 2500,00 грн. У разі не проведення судового засідання (не з вини Клієнта або адвоката Зіменко О.В.) Клієнт оплачує мінімальну вартість 1000,00 грн як за один судодень виходячи із мінімальної вартості.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, оплата наданих послуг Адвокату/Виконавцю, здійснюється Клієнтом/Замовником, протягом трьох днів, після останнього судового засідання, в якому ухвалено рішення суду, на підставі погодженого та підписаного сторонами Акту приймання-передачі робіт (наданих послуг); погодженого та підписаного сторонами детального опису виконаних робіт (наданих послуг) про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (у описі виконаних робіт зазначається перелік робіт, витрачений час (погодинно), вартість виходячи із погодинної ставки за послуги адвоката, узгоджені умовами пункту 2 даної Додаткової угоди від 17.02.2025; підписаного сторонами рахунку на оплату виконаних робіт).

17.07.2025 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) до договору б/н від 20.10.2023, відповідно до якого Адвокат/Виконавець надав Клієнту/Замовнику, а останній прийняв послуги (виконані роботи) з правничої допомоги відповідно до договору від 20.10.2023 (та відповідно до додаткової угоди від 17.02.2025 року, яка є невід`ємною частиною договору) про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг), детальний опис яких (якої) вказаний в Описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги за договором від 20.10.2023 року, а Клієнт прийняв надані послуги.

Згідно з п. 2 Акту, вартість вищевказаних послуг становить 20 000,00 грн.

Сторони домовились, що оплата послуг (виконаних робіт) Адвоката з правничої допомоги має бути здійснена Клієнтом протягом 3-х робочих днів після останнього судового засідання у якому ухвалено рішення суду.

Відповідно до опису виконаних робіт (наданих послуг) від 17.07.2025 адвокатом Зіменко О.В. надано позивачу наступні послуги:

1. Аналіз ситуації, надання консультації клієнту, дата 17.02.2025, витрачено 20 хв., вартість 1000,00 грн.

2. Складання вимоги (претензії) на адресу АТ КБ ПриватБанк (в порядку ст.ст. 530, 525, 526, 629 ЦК України, ст. 222 ГК України, дата 17.02.2025, витрачено 30 хв., вартість 1500,00 грн.

3. Складання позовної заяви (позивач ФГ «Пилипенко В.М. до відповідача АТ КБ ПриватБанк про визнання права власності на автомобіль ТОYOTA RAV-4, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску), підготовка пакету документів необхідних для звернення до Господарського суду Запорізької області, подача документів через програмне забезпечення «Електронний суд», дата 08.04.2025, витрачено 2 години, вартість 6000,00 грн.

4. Аналіз відзиву АТ КБ ПриватБанк на позовну заяву, підготовка додаткових пояснень до поданої 08.04.2025 позовної заяви, з урахуванням викладеного відповідачем у відзиві, підготовка пакету документів додаткових пояснень та подача до суду через програмне забезпечення «Електронний суд» по справі №908/912/25, дата 20.02.2025, втрачено 1 година, вартість 3000,00 грн.

5. Участь у судовому засіданні (підготовче) по справі 908/912/25, провадження 19/77/25, дата 13.05.2025, один судодень, вартість 2500,00 грн.

6. Участь в судовому засіданні (підготовче) по справі № 908/912/25, провадження 19/77/25, один судодень, вартість 2500,00 грн.

7. Судове засідання 08.07.2025 не відбулось, в зв`язку з перебуванням судді Давиденко І.В. на лікарняному, вартість 1000,00 грн по мінімальній вартості.

8. Участь в судовому засіданні, оголошення судового рішення по справі 908/912/25, дата 15.07.2025, один судодень, вартість 2500,00 грн.

Усього вартість 20 000,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123); до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із проведенням експертизи; (п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123); витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126); обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129).

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим, суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та Інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).

Аналогічні критерії застосовані Європейським судом з прав людини у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Тімайдуліна І інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач проти стягнення витрат на правову допомогу заперечив повністю.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Судом встановлено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу розмірі 20 000,00 грн є неспівмірним зі складністю справи та підготовки до її розгляду, оскільки, предметом розгляду у даній справі є визнання права власності на автомобіль за договором фінансового лізингу і дана категорія справ не відноситься до категорії складних справ, які потребують оцінки та опрацювання значного об`єму нормативних документів, доказів та судової практики.

До складу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до Опису виконаних робіт (наданих послуг) від 17.07.2025 серед іншого, включено: аналіз ситуації, надання консультації клієнту, вартість 1000,00 грн; складання вимоги (претензії) на адресу відповідача, вартість - 1500,00 грн, а також оплата за мінімальною вартістю за судове засідання, яке не відбулось 08.07.2025 в розмірі 1000,00 грн.

Суд вважає, що послуги «аналіз ситуації, надання консультації клієнту» та «складання вимоги (претензії) на адресу відповідача є складовою послуги «складання позовної заяви та підготовка пакету документів для звернення до суду» та необґрунтовано винесена в акті окремим пунктом з оплатою 1000,00 та 1500,00 грн. відповідно.

Також неспівмірним та достатньо завищеним суд вважає заявлену частину гонорару адвоката в розмірі 1000,00 грн за судове засідання 08.07.2025, яке не відбулось.

Суд враховує усталену судову практику Верховного Суду з цього питання.

Зокрема, в пунктах 3.45- 3.47 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 викладено такий правовий висновок:

"Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документа чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок зі вчинення комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні".

Враховуючи, що ухвалою суду від 29.04.2025 участь в судових засіданнях адвокату Зіменко О.В. дозволена в режимі відеоконференції, що виключає необхідність прибуття до приміщення суду та можливого очікування на судове засідання, а також те що саме судове засідання не відбулось, про що сторони повідомлені до визначеного часу засідання, суд вважає заявлену суму необґрунтованою.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно зі складністю справи є неспівмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на обставини справи, її складність, предмет та підстави, сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та реальності, є завищеною, з огляду на це, надаючи оцінку наведеному заявником переліку витрат на правову допомогу, з урахуванням наданих доказів та фактичного обсягу наданих послуг правничої допомоги, у відповідності до принципу диспозитивності та змагальності, суд визнав за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу та дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача, а саме на суму 16 500,00 грн (20000,00 1000,00 -1500,00 -1000,00= 16 500,00).

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/912/25 в розмірі 16500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фермерського господарства Пилипенко В.М. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Фермерського господарства Пилипенко В.М. (70040, Запорізька обл. Запорізький р-н, с. Антонівка, вул. Гагаріна буд.26, ідентифікаційний код 42828452) 16 500,00 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В іншій частині вимог відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення складено та підписано 22.08.2025.

Суддя І.В. Давиденко