ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/568/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул.Б.Хмельницького, буд. 59-А, м. Івано-Франківськ, 76009;

до відповідача: Спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр", вул. Дністровська, 26, м. Івано-Франківськ, 76018;

про стягнення заборгованості у розмірі 369372,14 грн,

встановив: Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" про стягнення заборгованості у розмірі 369372,14 грн, з яких: 322235,44 грн - основного боргу, 36925,13 грн - інфляційних збитків, 9128,05 грн - 3% річних, 1083,52 грн пені.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати вартості послуг за постачання теплової енергії на підставі договору про постачання теплової енергії № 356 від 01.09.2014, внаслідок чого утворився борг в сумі 322235,44 грн. За порушення строків оплати за теплову енергію відповідачу нараховано 36925,13 грн - інфляційних збитків, 9128,05 грн - 3% річних, 1083,52 грн пені.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подав.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі направлялася на адресу згідно даних ЄДРЮОФОПГФ: вул. Дністровська, 26, м. Івано-Франківськ, 76018, однак повернулися до суду з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата за адресою місцезнаходження, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи; беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, відсутність підстав для відкладення судового засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі позивача та відповідача на підставі наявних у суду матеріалів.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

01.09.2014 між ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (як виробником) та Спільним українсько-канадським підприємством "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" (як споживачем) укладено договір про постачання теплової енергії № 356.

Згідно п.1.1 договору, виробник зобов`язується постачати споживачеві теплову енергію у відповідності з умовами договору, а споживач зобов`язується своєчасно проводити оплату за використану енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.1 договору енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до даного договору на опалення та вентиляцію, гаряче водопостачання, технологічні потреби. Опалювальним об`єктом з відповідним тепловим навантаженням за додатком № 1 до договору є адмін. приміщення на вул. Дністровській, 26.

Пунктами 2.3-2.5 договору сторони погодили, що відпуск теплової енергії здійснюється відповідно до чинних тарифів протягом періоду надання послуг. У разі зміни у встановленому законодавством порядку тарифів на теплову енергію виробником в односторонньому порядку, без попереднього узгодження із споживачем, залежно від прийнятих актів органами місцевого самоврядування, законодавчої та виконавчої влади, рівня заробітної плати на підприємствах відповідно до актів законодавства, генеральної, галузевої угод, ставок орендної плати, інших обов`язкових платежів і зборів, цін і тарифів на паливно-енергетичні матеріальні ресурси інших складових витрат сторонами в обов`язковому порядку застосовуються нові тарифи. Зміни тарифів будуть зазначені в рахунку-фактурі за період, в якому вони відбулися.

Пунктом 3.1.3 договору встановлене право споживача на отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно із законодавством та умовами договору, при цьому такому праву прямо відповідає його обов`язок виконувати умови та порядок оплат спожитої енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, визначений п. 3.2.2 договору.

До обов`язку виробника згідно п. 4.2.1 договору належить забезпечувати постачання енергії споживачу в обсягах згідно з договором, якому відповідає його право на отримання оплати її вартості у відповідних обсягах та в терміни, встановлені договором (п.п. 5.6-5.8 договору).

Відповідно до п.5.6. договору, розрахунки за енергію, що тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно п.5.8 договору, оплата послуг здійснюється споживачем на підставі виставлених виробником рахунків-фактур та в розмірі суми, вказаної в цих рахунках.

Рахунки-фактури на оплату за надані послуги по теплопостачанню, які містять детальну інформацію щодо здійсненого нарахування, позивачем своєчасно надавались відповідачу, що підтверджується копіями реєстрів рахунків та актів виконаних робіт, а також копіями реєстрів поштових відправлень рекомендованих листів, які додаються.

Згідно п. 9.1 договору, цей договір діє до 31 грудня 2014 року і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Відповідач звертався до позивача з повідомленнями про розірвання договору, за результатами розгляду яких позивачем надавалися відповіді про можливість його розірвання після відключення об`єкта теплопостачання від системи централізованого опалення з дотриманням встановленого Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169.

Однак, як вказує позивач докази відключення об`єкта споживача від мереж централізованого опалення відсутні.

На виконання умов договору, позивачем надано відповідачу за період з 01.02.2022 по 01.04.2025 послуги теплопостачання в обсягах, визначених в рахунках-фактурах, однак відповідачем оплати вартості наданих послуг не здійснено, внаслідок чого утворився борг в сумі 322235,44 грн.

01 червня 2023 року між ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (як кредитором) та Спільним українсько-канадським підприємством "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" (як боржником) укладено договір № 152Д/23 про реструктуризацію заборгованості, у відповідності до п.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, згідно угоди № 356 від 01.09.2014 в загальній сумі 150634,06 грн., яка утворилася станом на 01.05.2023, шляхом розстрочення її на 8 місяців, починаючи з 01.05.2023 до 31.12.2023.

Відповідно до умов даного договору, боржник визнає та зобов`язується виплатити в повному обсязі заборгованість, зазначену в п.2 договору, а також поточні платежі, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами відповідно до графіка погашення заборгованості погодженого сторонами.

Термін дії даного договору закінчився 31.12.2023, однак боржником порушено взяті на себе зобов`язання стосовно його виконання.

У зв`язку з цим, з урахуванням порядку виконання грошових зобов`язань встановлених договором та проведених позивачем нарахувань за послуги теплопостачання, наданих після його укладення, борг відповідача перед позивачем за період з 01.02.2022 по 01.04.2025 становить 322235,44 грн.

Пунктом 5.8 договору передбачено, що у випадку несплати платіжних документів в терміни, обумовлені цим договором, сторони керуються керуються договірними зобов`язаннями, вимогами Правил в частині припинення подачі енергії, а на суми невиконаного зобов`язання нараховується пеня в розмірі 1% за кожен день прострочення до дня фактичної оплати.

За порушення строків оплати за теплову енергію відповідачу нараховано 1083,52 грн пені, а також 36925,13 грн інфляційних збитків, 9128,05 грн 3% річних.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання". Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору (ст. 1 Закону України "Про теплопостачання").

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу теплову енергію за період з 01.02.2022 по 01.04.2025. Однак, відповідач у встановлені договором строки не здійснив оплату послуг, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворився борг в розмірі 322235,44 грн.

Відповідачем будь-яких доказів чи заперечень щодо наявності боргу суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за поставлену теплову енергію в розмірі 322235,44 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем також заявлено до стягнення 36925,13 грн інфляційних збитків, 9128,05 грн 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вищевказаною нормою сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

З огляду на прострочку виконання відповідачем договірних зобов`язань, нарахування 3% річних та інфляційних втрат є правомірним.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, позовні вимоги про стягнення 36925,13 грн інфляційних збитків та 9128,05 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

З огляду на положення ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.8. договору, у випадку несплати платіжних документів в терміни, обумовлені цим договором, сторони керуються договірними зобов`язаннями, вимогами правил в частині припинення подачі енергії, а на суми невиконаного зобов`язання нараховується пеня в розмірі 1% за кожний день прострочення до дня фактичної оплати.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Судом встановлено, що позивачем за невиконання відповідачем зобов`язання здійснено нарахування пені в розмірі 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочення, що становить 1083,52 грн.

Враховуючи, що розрахунок пені здійснено арифметично та методологічно правильно, позовні вимоги про стягнення 1083,52 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з перебуванням судді Неверовської Л.М. у відпустці, рішення підписано 18.08.2025.

Судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр" про стягнення 369372,14 грн задовольнити.

Стягнути з Спільного українсько-канадського підприємства "МБЕРІФ-Бізнес-Центр", вул.Дністровська, 26, м. Івано-Франківськ, 76018 (ідентифікаційний код 24684658) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул.Б.Хмельницького, буд. 59-А, м. Івано-Франківськ, 76009 (ідентифікаційний код 03346058) 322235 (триста двадцять дві тисячі двісті тридцять п`ять) грн 44 коп. основного боргу, 36925 (тридцять шість тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн 13 коп. інфляційних втрат, 9128 (дев`ять тисяч сто двадцять вісім) грн 05 коп. 3% річних, 1083 (одну тисячу вісімдесят три) грн 52 коп. пені, 5540 (п`ять тисяч п`ятсот сорок) грн 58 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.08.2025.

Суддя Неверовська Л. М.