ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/745/25
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

49619, пр. Дмитра Яворницького, буд. 21 А, м. Дніпро

ел. пошта://just-dnipro.gov.ua

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс"

вул. Січових Стрільців, 18, м. Івано-Франківськ, 76018

ел. пошта:

про стягнення 25 681 грн 81 коп. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Ватульов Валентин Андрійович;

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ: Південне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" про стягнення 25 681 грн 81 коп. заборгованості, з яких 19 732 грн 25 коп. - основний борг, 3 196 грн 62 коп. - пеня, 1 381 грн 26 коп. - штраф, 262 грн 74 коп. - 3% річних та 1 108 грн 94 коп. інфляційні втрати.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.06.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив учасникам справи строки на подання суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Позивачу ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.06.2025 направлено в його електронний кабінет, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України та доставлено до електронного кабінету 01.07.2025 о 19:11, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвалу про відкриття провадження у справі від 30.06.2025 вручено позивачу - 02.07.2025.

Відповідачу копія цієї ухвали направлена за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, що відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернулася до суду з відміткою Укрпошти 16.07.2025 "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. (постанови ВС від 25.06.2018 у справі №904/9904/17, від 13.12.2023 у справі № 873/534/23).

При цьому, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому конкретному випадку - суду (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та Верховного Суду, викладений у постановах від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

11.07.2025 через систему "Електронний суд" до суду від Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли:

- клопотання від 10.07.2025 (вх.№11566/25) про розгляд справи №909/745/25 за правилами загального позовного провадження;

- клопотання від 10.07.2025 (вх.№11567/25) про розгляд справи №909/745/25 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.07.2025, суд відмовив в задоволенні клопотання Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.07.2025 (вх.№11566/25 від 11.07.2025) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.08.2025 об 11 год 00 хв.

Позивачу ухвалу від 23.07.2025 направлено в його електронний кабінет, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України та доставлено до електронного кабінету 11.08.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Від відповідача копія цієї ухвали, яка направлена за його юридичною адресою, повернулася до суду з відміткою Укрпошти 09.08.2025 "за закінченням терміну зберігання".

В судовому засіданні 11.08.2025 суд розглянув справу по суті та перейшов до стадії ухвалення рішення; відклав ухвалення та проголошення скороченого рішення на 14.08.2025, про що представника позивача повідомлено в судовому засіданні, а відповідача ухвалою повідомленням.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо забезпечення відпуску товару на АЗС за талонами "Авіас" на загальну суму 19 732 грн 25 коп. За порушення строків виконання зобов`язання відповідачу нараховано пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.

Позиція відповідача. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши позивача, давши оцінку доказам у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

20.12.2021 між Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (замовник) та ТОВ "М-7 Трейд" (в подальшому змінено найменування на ТОВ "Назарбест Транс") (постачальник) укладено договір №Бн/3, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар за предметом закупівлі: ДК 021:2015-09130000-9 "Нафта і дистиляти" (дизельне паливо, бензин А-95) (далі - товар) за відпускними обліковими старт-картками або скретч-картками (далі - картки-талони), а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в договорі, оплатити та прийняти вказаний товар.

За змістом п. 1.2 договору, кількість товару - 17594 л. у тому числі: дизельне паливо - 7812 літрів, бензин А-95 - 9782 літрів. Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру та ціна товару визначаються сторонами у Специфікації (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною даного договору.

В п. 2.2 договору визначено, що відпуск товару здійснюється за картками-талонами постачальника, безпосередньо на автомобільних заправних станціях (далі - АЗС), що обслуговують картки-талони постачальника, окремими партіями згідно потреб замовника шляхом обміну талону на товар в кількості та асортименті зазначених в талоні.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна цього договору становить: 542 493 грн 00 коп. з ПДВ в т.ч. ПДВ (20%) - 90415 грн 50 коп.

Оплата товару здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 робочих днів з дати фактичного отримання Замовником товару у повному обсязі на підставі видаткових накладних (п.4.1 договору).

Згідно з п. 5.1 договору, строк поставки товару: з моменту підписання договору по 24.12.2021.

Відповідно до п. 5.2 договору товар постачається у формі карток - талонів, згідно з номіналом та у кількості відповідно до Специфікації до договору, шляхом доставки замовнику карток - талонів на замовлену партію товару.

За змістом п. 5.3 договору, місце поставки: доставка карток-талонів замовнику відбувається за адресою: 49027, Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-А.

В п. 5.4 договору визначено, що передача карток-талонів замовнику підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної на товар, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну товару відповідно до переданих талонів, а також загальну суму до сплати.

Згідно з 5.5 договору, відвантаження товару здійснюється на АЗС, що обслуговують картки-талони постачальника, перелік яких наведено в Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.8. договору, термін дії карток - талонів становить не менше 6 місяців з моменту укладання договору. У разі, якщо у встановлений в картці- талоні термін його дії замовник не отримав товари, постачальник на вимогу замовника протягом двох днів зобов`язаний обміняти такий картку- талон, термін дії якого закінчився на нові картки - талони терміном на 6 місяців, з відповідним асортиментом та кількістю товару.

Право власності на пальне вважається переданим замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС (п. 5.10 договору).

За змістом п. 5.11 договору, зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними після відвантаження замовнику всієї партії товару на АЗС.

В п. 6.3 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити передачу замовнику талонів та відпуск товару на АЗС в порядку та у строки, встановлені цим договором та забезпечити відпуск товару на АЗС, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом II цього договору.

Згідно з п. 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 7.2 договору, за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів.

За порушення строків виконання зобов`язання постачальних сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 7.3 договору).

Відповідно до видаткової накладної № Р000000143 від 22.12.2021, відповідач передав позивачу картки-талони на бензин А-95 в кількості 9780 л. та на дизельне пальне в кількості 7 810 л. на загальну суму 542 370,00 грн.

На виконання умов договору, позивач сплатив на користь відповідача 542 370 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунках від 28.12.2021.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується актами фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива за талонами на АЗС "Авіас" від 06.01.2025, 16.01.2025, 12.02.2025, 14.02.2025, 17.02.2025 та доповідними і службовими записками №101-09/30.2-25 від 21.03.2025, №33530/30.17-55, №33529/30.7-04, №33376/30.4-39, №33718/30.14-25, №33832/30.1-29, №33799/30.11.38, №33717/30.19-45 та №33374/30.9-42 від 20.03.2025, позивач не отримав бензин та дизельне паливо за сплаченими талонами у повних обсягах, вказаних в них у зв`язку з тим, що АЗС не працює, працівники АЗС на місці відсутні.

Південне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулося до ТОВ "М-7 Трейд" із листом № 16318/15.4-11 від 11.04.2025 про повернення грошових коштів в сумі 16 601 грн 25 коп. за невикористані талони, що є еквівалентом 255 літрів бензину А-95 та 390 літрів дизельного палива. Факт направлення вказаного листа засвідчують долучені до матеріалів справи фіксальний чек від 11.04.2025 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак вказана кореспонденція повернулась на адресу позивача із відміткою поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

У зв`язку із зміною первісного найменування юридичної особи ТОВ "М-7 Трейд" на ТОВ "Назарбест Транс" та зміною його місця реєстрації, 23.04.2025 позивач звернувся до відповідача із листом №17962/15.4-11 від 23.04.2025, в якому просив повернути грошові кошти у сумі 19732,50 грн за 255 літрів бензину А-95 та 390 літрів дизельного палива за договором, які замовник не зміг отоварити на АЗС за талонами "АВІАС".

Факт направлення листа підтверджується фіскальним чеком від 23.04.2025 та рекомендованим повідомлення про вручення. Однак вказана кореспонденція також повернута Укрпоштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

За встановлених судом обставин, відповідач передав позивачу картки-талони на бензин А-95 та на дизельне пальне на загальну суму 542 370,00 грн., які відповідач повністю оплатив.

В договорі сторони визначили, що право власності на пальне вважається переданим замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС та зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними після відвантаження замовнику всієї партії товару на АЗС (пункти 5.10, 5.11 договору).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач не отримав бензин та дизельне паливо за сплаченими талонами на загальну суму 19732 грн 25 коп., у зв`язку з тим, що АЗС не працюють.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як встановлено судом, позивач звертався до відповідача про повернення грошових коштів у сумі 19732 грн 50 коп. за 255 літрів бензину А-95 та 390 літрів дизельного палива, однак лист повернуто позивачу Укрпоштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач доводів позивача не спростував, доказів передачі позивачу оплаченого ним товару у повному обсязі суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 19 732 грн 25 коп. основного боргу є обґрунтованими та належать до задоволення.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотки річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В силу ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3. договору сторонами узгоджено, що, за порушення строків виконання зобов`язання постачальних сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% (семи відсотків) вказаної вартості.

За порушення строків виконання зобов`язання позивачем, на підставі положень ст.625 ЦК України та пункту 7.3 договору, нараховано відповідачу штраф у розмірі 1 381 грн 26 коп. та за період з 06.01.2025 по 16.06.2025 - 3 196 грн 62 коп. пені, 262 грн 74 коп. 3% річних та 1 108 грн 94 коп. інфляційних втрат.

Суд здійснив перерахунок штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, відповідно до якого розмір штрафу становить 1 381 грн 26 коп., розмір пені - 3 196 грн 62 коп., розмір 3% річних - 262 грн 74 коп., а розмір інфляційних втрат за період з січня по червень 2025 становить 1 275 грн 67 коп.

Отже, розмір інфляційних втрат за перерахунком суду є більшим ніж визначив позивач. Разом з тим, суд не вправі виходити за межі позовних вимог, а тому до задоволення належить заявлена до стягнення з відповідача сума інфляційних втрат - 1 108 грн 94 коп.

Відтак, з відповідача на користь позивача у зв`язку із порушенням строку виконання зобов`язань слід стягнути 1 381 грн 26 коп. штрафу, 3 196 грн 62 коп. пені, 262 грн 74 коп. 3% річних та 1 108 грн 94 коп. інфляційних втрат.

Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 20, 73, 74, 76-78, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Назарбест Транс" (вул. Січових Стрільців, 18, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, пр. Дмитра Яворницького, буд. 21 А, м. Дніпро, ) 25 681 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят одну) грн 81 коп. заборгованості, з яких: 19 732 (дев`ятнадцять тисяч сімсот тридцять дві) грн 25 коп. основного боргу, 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн 62 коп. пені, 1 381 (одну тисячу триста вісімдесят одну) грн 26 коп. штрафу, 262 (двісті шістдесят дві) грн 74 коп. 3% річних, 1 108 (одну тисячу сто вісім) грн 94 коп. інфляційних втрат, а також 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.08.2025.

Суддя О.В. Рочняк