ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2025 р. Справа№ 927/977/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Сибіги О.М.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

ДВС: Черноштан В.В., самопредставництво;

від боржника: Чернінська Л.М., адвокат;

від стягувача: Кравченко С.В., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Чернігівгаз"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 (повний текст складено 20.03.2025)

за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Чернігівгаз" від 07.03.2025 №18/201 на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9

у справі № 927/977/23 (суддя Романенко А.В.)

скаржник (боржник): Акціонерне товариство "Оператор газорозподільних систем "Чернігівгаз"

стягувач: Акціонерне товариство "Укртрансгаз"

посадова особа, дії та бездіяльність якої оскаржуються: державний виконавець Яковенко Владислав Андрійович Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи, що передували прийняттю оскаржуваного судового рішення.

У липні 2023 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", позивач, стягувач) звернулось до суду з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" (далі - АТ "Чернігівгаз", відповідач, боржник) про стягнення 265 238 978,53 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані перевищенням обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи, оператором якої до 01.04.2020 було АТ "Укртрансгаз", над обсягами переданого природного газу АТ "Чернігівгаз" у липні 2018 року - лютому 2019 року в об`ємі 24 729,911 тис. куб. м, чим відповідачем було порушено необхідне співвідношення та зумовлено вжиття позивачем заходів фізичного балансування для його відновлення шляхом купівлі і подання потрібного обсягу природного газу в газотранспортну систему з понесенням відповідних витрат.

Позивач вважав, що протиправні дії відповідача призвели до втрати майна позивача та завдання йому збитків у розмірі вартості такого майна, що становить 265 238 978,53 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2024 у справі № 927/977/23 позов задоволений повністю.

Ухвалено стягнути з АТ "Чернігівгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 265 238 978,53 грн збитків; 939 400,00 грн судового збору за розгляд спору судом першої інстанції; 2 684,00 грн судового збору за перегляд судом апеляційної інстанції ухвали Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2023; 5368,00 грн судового збору за перегляд судом касаційної інстанції ухвали Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2023 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2024 апеляційну скаргу АТ "Чернігівгаз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2024 у справі № 927/977/23 повернуто скаржнику; справу №927/977/23 скеровано до Господарського суду Чернігівської області.

Отже, судове рішення від 21.08.2024 у даній справі набрало законної сили 20.11.2024.

09.12.2024 на примусове виконання ухваленого судового рішення у справі №927/977/23 Господарським судом Чернігівської області видано наказ, строк пред`явлення якого до виконання встановлено у три роки, тобто до 20.11.2027.

На виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі №927/977/23 державним виконавцем Яковенко Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ (далі- державний виконавець) відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову ВП НОМЕР_9 від 19.02.2025.

У межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем також винесені постанови від 19.02.2025 та 20.02.2025 про: стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн; стягнення виконавчого збору в розмірі 26 618 643,05 грн; арешт коштів боржника; арешт майна (транспортних засобів) боржника; розшук майна боржника.

Як стверджує боржник, після ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9, він звернувся до державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ із заявою від 24.02.2025 № 18/196 з проханням: зняти арешт з коштів та майна АТ "Чернігівгаз" у ВП № НОМЕР_9, що містяться на рахунках (згідно з наведеним у заяві переліком); зупинити вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_9 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області у справі №927/977/23.

За доводами, викладеними у поданій заяві, боржник вказував на те, що заборгованість, присуджена до стягнення судовим рішенням у справі №927/977/23, підлягає врегулюванню на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 № 1639-IX (далі - Закон №1639-ІХ). Водночас повідомив державного виконавця, що АТ "Чернігівгаз" за постановою НКРЕКП від 16.11.2022 № 1474, включене до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, відповідно до частин 1, 2 Закону №1639-ІХ, додавши до даної заяви відповідну роздруківки постанови, а тому в силу пункту 15 частини 1 та частини 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження № НОМЕР_9 має бути зупинене.

Також боржник наголошував на неправомірності арешту грошових коштів, що містяться на рахунках боржника із спеціальним режимом використання (згідно з наведеним переліком), арешт з яких має бути знятий відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на те, що державним виконавцем заява боржника залишена без належного реагування, останній звернувся до господарського суду зі скаргою у даній справі.

Короткий зміст поданої скарги.

У березні 2025 року до Господарського суду Чернігівської області від боржника - АТ "Чернігівгаз" (далі - скаржник) надійшла скарга №18/201 від 07.03.2025 на бездіяльність та неправомірні дії державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9 (поштове відправлення: 950, направлене до суду 07.03.2025), яка містила такі вимоги:

- зобов`язати державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право АТ "Чернігівгаз") шляхом винесення постанови про зупинення виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_9), відповідно до пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незняття арешту з грошових коштів АТ "Чернігівгаз", що містяться на відкритих рахунках:

-№ НОМЕР_1 ;

-№ НОМЕР_2 ;

-№ НОМЕР_3 ;

-№ НОМЕР_4 ;

-№ НОМЕР_5 ;

-№ НОМЕР_6 ;

-№ НОМЕР_7

в АТ Ощадбанк, м. Чернігів, пр-т. Миру, 19;

-зобов`язати державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право АТ "Чернігівгаз") шляхом винесення постанови у ВП № НОМЕР_9 про зняття арешту з грошових коштів АТ "Чернігівгаз", що містяться на відкритих рахунках:

-№ НОМЕР_1 ;

-№ НОМЕР_2 ;

-№ НОМЕР_3 ;

-№ НОМЕР_4 ;

-№ НОМЕР_5 ;

-№ НОМЕР_6 ;

-№ НОМЕР_7

в АТ Ощадбанк, м. Чернігів, пр-т. Миру, 19;

та надіслати постанову про зняття арешту органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про арешт коштів АТ "Чернігівгаз";

-визнати неправомірними дії державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанов: про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 19.02.2025 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/977/23; про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2025 у розмірі 401,85 грн; про стягнення виконавчого збору в розмірі 26 618 643,05 грн; про арешт майна (транспортних засобів) боржника; про арешт коштів боржника; про розшук майна боржника від 20.02.2025;

-визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 від 19.02.2025 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/977/23; про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2025 у розмірі 401,85 грн; про стягнення виконавчого збору в розмірі 26 618 643,05 грн; про арешт майна (транспортних засобів) боржника; про арешт коштів боржника; про розшук майна боржника від 20.02.2025.

В обґрунтування поданої скарги боржник зазначив, що заборгованість присуджена до стягнення судовим рішенням у справі № 927/977/23, в частині стягнення основного боргу в період з серпня 2018 року по лютий 2019 року, підлягає врегулюванню на підставі Закону №1639-ІХ. АТ "Чернігівгаз" згідно з постановою НКРЕКП від 02.11.2022 № 1472, включене до Реєстру підприємств, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону №1639-ІХ. Відтак, не зупинивши виконавче провадження № НОМЕР_9, на підставі звернення АТ "Чернігівгаз", державний виконавець допустив неправомірну бездіяльність, чим порушив майнові права боржника.

У поданій скарзі АТ "Чернігівгаз" звернуло увагу на те, що державним виконавцем накладений арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках із спеціальним режимом використання (згідно з наведеним вище переліком), отже зазначені дії є неправомірними, тому арешт має бути знятий відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23 відмовлено у задоволенні скарги АТ "Чернігівгаз" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9.

Мотивуючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції зазначив:

-збитки за своєю правовою природою є видом цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності та не відносяться до заборгованості за договором про надання послуг з транспортування природного газу, в розумінні положень Закону №1639-ІХ, а тому відсутні підстави для зупинення державним виконавцем виконавчого провадження НОМЕР_9 у відповідності до пункту 15 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження";

- державний виконавець при винесенні постанови від 19.02.2025 про арешт коштів боржника діяв у межах вимог та в спосіб, визначені статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження", у той час як перевірка інформації про призначення та (або) режим використання рахунку є обов`язком банківської установи, яка виконує відповідну постанову;

-скаржник, звертаючись до державного виконавця із заявою від 24.02.2025 №18/196, зокрема, з проханням зняти арешт з майна та грошових коштів, що містяться на його рахунках, документально не підтвердив, що перелічені ним у заяві рахунки мають спеціальний режим використання, а отже, і що звернення стягнення на кошти на цих рахунках заборонене законом (в переліку додатків до заяви від 24.02.2025 № 18/196 відповідні документи відсутні, так само як і в описі до поштового відправлення 603);

- скаржником не додані до матеріалів скарги належні докази накладення банківською установою - АТ "Ощадбанк", арешту на кошти на рахунках зі спеціальним режимом використання, зокрема № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , та поточний рахунок для зарахування страхових платежів № НОМЕР_6 , в ході виконання постанови державного виконавця від 19.02.2025 у межах ВП № НОМЕР_9, що оскаржується. Натомість, згідно з відомостями наданими державним виконавцем, із системи ІС ДП НАІС, арешт у межах ВП № НОМЕР_9 на кошти саме на зазначених рахунках зі спеціальним режимом використання та поточному рахунку для зарахування страхових платежів не накладався;

-у пункті 1 резолютивної частини оскаржуваної постанови від 19.02.2025 про арешт коштів боржника в межах ВП № НОМЕР_9, державний виконавець виклав застереження про те, що на кошти та/або електронні гроші, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту заборонене законом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, АТ "Чернігівгаз" 28.03.2025 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (надійшла до суду 31.03.2025), в якій просить ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23 скасувати; ухвалити нове рішення, яким скаргу АТ "Чернігівгаз" на бездіяльність державного виконавця щодо не зупинення виконавчого провадження НОМЕР_9 та не зняття арешту з грошових коштів/електронних грошей боржника, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, АТ "Чернігівгаз" вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції неправомірною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, за твердженням скаржника, суд першої інстанції при винесенні зазначеної ухвали не застосував закони, які підлягали застосуванню, а саме:

-Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 №1639-ІХ;

-пункту 15 частини 1 статті 34, частини 4 статті 35, абзацу 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження";

-частину 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України;

-судову практику Верховного Суду в аналогічній справі (постанова від 19.12.2024 у справі 3903/62/23).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 апеляційну скаргу АТ "ОГС "Чернігівгаз" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "ОГС "Чернігівгаз" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23, розгляд справи призначено на 29.04.2025 о 16 год 40 хв, запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлені судом апеляційної інстанції строки, витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23.

14.04.2025 матеріали справи № 927/977/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розпорядженням В.о. Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 апеляційну скаргу АТ "Чернігівгаз" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Сибіги О.М., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Чернігівгаз" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі № 927/977/23, розгляд справи призначено на 12.05.2025 о 15 год 20 хв.

У судовому засіданні, яке відбулось 12.05.2025, колегією суддів у справі №927/977/23 оголошено перерву до 11 год 45 хв 10.06.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

Однак, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у відпустці з 09.06.2025 по 22.06.2025 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 колегією суддів апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги боржника у даній справі призначено на 22.07.2025 о 12 год 30 хв.

Позиція інших учасників справи.

10.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній не погоджується з її доводами, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, зазначаючи, що ухвала місцевого господарського суду прийнята в результаті повного дослідження усіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, просить апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а оскаржувану ухвала - без змін.

10.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від АТ "Укртрансгаз" також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому стягувач просить апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 19.03.2025 у даній справі залишити без змін.

На переконання стягувача оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду відповідає основним засадам господарського судочинства, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та свідчить про наявність у суду апеляційної інстанції підстав для застосування положень статті 276 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доводи АТ "Чернігівгаз" в апеляційній скарзі є необґрунтованими.

Явка представників сторін.

У судове засідання 22.07.2025 з`явилися представники боржника (скаржника), стягувача та органу ДВС.

Представник боржника у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просить суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення у справі про задоволення його скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця.

Представник стягувача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Присутній у судовому засіданні представник органу ДВС вимоги апеляційної скарги заперечив, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що при дослідженні спірних правовідносин необхідно взяти до уваги таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частин 1, 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Для забезпечення реального виконання рішення передбачене застосування арешту майна (коштів) боржника. Арешт накладається в розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частини 1, 3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 21 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, в банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, в порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні в боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

За змістом частини 3 статті 52 зазначеного Закону (на приписи якої звертає увагу скаржник) не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонене законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонене законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання (подібна правова позиція Великої Палатою Верховного Суду, наведена в постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19).

Як убачається із пункту 1 резолютивної частини оскаржуваної постанови від 19.02.2025 про арешт коштів боржника в межах ВП № НОМЕР_9, державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 292 805 475,43 грн.

Аналізуючи вище наведені норми чинного законодавства у сукупності зі змістом винесеної державним виконавцем постанови від 19.02.2025 про арешт коштів боржника, суд першої інстанції правомірно виснував, що при її винесенні державний виконавець діяв у межах вимог та у спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження", оскільки в оскаржуваній боржником постанові від 19.02.2025, державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші на відкритих рахунках (без зазначення їх реквізитів та конкретного переліку), а також на тих, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, зробивши зауваження "крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом". При цьому судом першої інстанції враховано, що перевірка інформації про призначення та (або) режим використання рахунку є обов`язком банківської установи, яка виконує відповідну постанову виконавця.

За приписами абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини 1 статті 34 цього Закону.

Підставами зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонене законом (пункт 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Як убачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, скаржник, звертаючись до державного виконавця із заявою від 24.02.2025 № 18/196, в якій просив, у тому числі зняти арешт з майна та грошових коштів боржника, що містяться на відповідних рахунках, документально не підтвердив, що перелічені ним у заяві рахунки мають спеціальний режим використання, а отже звернення стягнення на кошти, що на цих рахунках розміщені, заборонене законом. У переліку додатків до заяви від 24.02.2025 № 18/196 відповідні документи відсутні, як і не міститься їх зазначення в описі до поштового відправлення 603.

Крім того, скаржником не додано до матеріалів скарги належних доказів накладення банківською установою - АТ "Ощадбанк", арешту на кошти саме на рахунках зі спеціальним режимом використання, зокрема № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , та поточний рахунок для зарахування страхових платежів № НОМЕР_6 , в ході виконання постанови державного виконавця від 19.02.2025 у межах ВП № НОМЕР_9, що оскаржується.

Натомість, згідно з відомостями, наданими державним виконавцем, із системи ІС ДП НАІС, арешт у межах виконавчого провадження № НОМЕР_9 на кошти на рахунках із спеціальним режимом використання: № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та поточний рахунок для зарахування страхових платежів № НОМЕР_6 , не накладався.

Водночас, з огляду на надану АТ "Ощадбанк" (лист № 46/12-11/24261 від 27.02.2025) на вимогу державного виконавця інформацію, банком виконано постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника від 19.02.2025 у виконавчому провадженні НОМЕР_9 шляхом накладення арешту на кошти на рахунках АТ "Чернігівгаз", відкритих в АТ "Ощадбанк", а саме:

-№ НОМЕР_2 (980),

-№ НОМЕР_8 (980),

-№ НОМЕР_1 (980),

-№ НОМЕР_3 (980).

Вказане свідчить, що АТ "Ощадбанк", на якого нормою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладено обов`язок визначати статус рахунків та можливість накладення арешту на кошти на ньому, не визнав зазначені рахунки боржника та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення, тобто зазначені рахунки не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 19.02.2025 у виконавчому провадженні № НОМЕР_9, державний виконавець діяв у межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки здійснив накладення такого арешту за виключенням коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, у задоволенні скарги боржника на дії (бездіяльність) державного виконавця в межах виконавчого провадження № НОМЕР_9 в частині не зняття арешту з грошових коштів АТ "ОГС "Чернігівгаз", що містяться на відкритих рахунках у АТ "Ощадбанк" (згідно з наведеним переліком), відповідно до частини 3 статті 52, частини 2 та пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", суд першої інстанції правомірно відмовив.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про неврахування судом першої інстанції його доводів про наявність підстав для зупинення виконавчого провадження у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє з огляду на таке.

За приписами пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Згідно з частиною 2 статті 34 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині 1 цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Тобто, визначальним критерієм для зупинення вчинення виконавчих дій, з визначених боржником підстав, є поширення на борг, присуджений судом до стягнення, процедури його врегулювання, передбаченої положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру, до яких зокрема віднесена заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги, що заборгованість за договором про надання послуг з транспортування природного газу, що відповідає видам заборгованості, визначеним Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", була предметом розгляду саме у справі № 927/1041/19 за позовом АТ "Укртрансгаз" до АТ "Чернігівгаз" про стягнення 389 203 702,36 грн вартості послуг з балансування природного газу в період з липня 2018 року по лютий 2019 року на підставі договору від 17.12.2015 № .

У межах зазначеної справи, № 927/1041/19, судами встановлена відсутність між сторонами договірних зобов`язань у частині надання послуги з балансування в газотранспортній системі в спірному періоді, з огляду на неузгодженість ними істотних умов договору (не підписання повноважними представниками сторін додатку № 3 до договору від 17.12.2015 № ), що стало підставою для відмови в задоволенні вимог АТ "Укртрансгаз" та, як наслідок, звернення останнього з позовом до АТ "Чернігівгаз" про стягнення збитків у справі № 927/977/23.

Предметом позову у справі № 927/977/23 була вимога про стягнення збитків, завданих АТ "ОГС "Чернігівгаз" внаслідок відбору природного газу з газотранспортної системи в період з липня 2018 року по лютий 2019 року, без подачі до системи достатнього обсягу для покриття такого відбору, що зумовило витрати АТ "Укртрансгаз", як оператора ГТС, на придбання природного газу з метою вжиття заходів фізичного балансування та усунення негативного небалансу системи.

Як убачається з матеріалів цієї справи, постановою Верховного Суду від 25.04.2024 у даній справі касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" задоволено, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 скасовано, справу № 927/977/23 направлено для подальшого розгляду до Господарського суду Чернігівської області.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду про закриття провадження у даній справі та постанову суду апеляційної інстанції, якою ухвалу місцевого суду залишено без змін, Верховний Суд у постанові від 25.04.2024 зазначив:

"41. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позовні вимоги у цій справі пов`язані із перевищенням обсягів відібраного АТ "Чернігівгаз" у липні 2018 року - лютому 2019 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої до 01.04.2020 було АТ "Укртрансгаз", над обсягами переданого природного газу, в об`ємі 24 729,911 тис. куб. м.

42. Зазначені обставини були також предметом розгляду у справі № 927/1041/19, в якій позивачем та відповідачем є ті ж самі особи, що і у цій справі.

43. За змістом рішень, прийнятих у справі № 927/1041/19 вбачається, що правовою підставою позивач у зазначеній справі визначив статті 6, 11, частину першу статті 14, частину першу статті 626, статтю 627, частину першу статті 628, статті 629, 638 Цивільного кодексу України, статтю 180 Господарського кодексу України, частину першу статті 1, частини першу, другу статті 32 Закону "Про ринок природного газу", Кодекс ГТС, Типовий договір транспортування природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

44. Разом з тим, у цій справі позивач визначив правовою підставою статті 15, 16, 22, 1166 Цивільного кодексу України.

45. Отже, позивачем у справі № 927/1041/19 та у цій справі визначено інші правові підстави в обґрунтування позовних вимог.

51. Водночас, аналіз змісту судових рішень у справі № 927/1041/19 свідчить про те, що суд у зазначених справах, в межах доводів позивача, лише встановив відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем, а також досліджував такі докази як: договір транспортування природного газу від 17.12.2015 № , додатки до зазначеного Договору від 17.12.2015 №; односторонні акти про надання таких послуг: № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018, № 08-18--БАЛАНС від 31.08.2018, № 09-18--БАЛАНС від 30.09.2018, № 10-18--БАЛАНС від 31.10.2018, № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018, № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019.

52. Тобто, у цій справі скаржником подано інші докази, ніж ті, які були подані позивачем та були досліджені судом у справі № 927/1041/19, що може свідчити про наявність інших обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі".

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2024 у справі № 927/977/23 присуджено до стягнення з АТ "ОГС "Чернігівгаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 265 238 978,53 грн збитків; 939 400,00 грн судового збору за розгляд спору судом першої інстанції; 2 684,00 грн судового збору за перегляд судом апеляційної інстанції ухвали Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2023; 5 368,00 грн судового збору за перегляд судом касаційної інстанції ухвали Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2023 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024.

При розгляді цієї справи по суті, суд першої інстанції встановив відсутність договірних відносин між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Чернігівгаз", зазначивши у рішенні, що матеріалами справи підтверджується, що перевищення обсягів відібраного над обсягами переданого до газотранспортної системи природного газу в період з липня 2018 року по лютий 2019 року Оператором ГРМ - АТ "Чернігівгаз" склало 24 729,911 тис. куб. м (використаний для покриття об`ємів фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, фізичного балансування ГРМ), що не був компенсований останнім позивачу через договірні механізми (в якості оплати послуг з комерційного балансування з огляду на відсутність договірних відносин).

Доводи боржника про те, що заборгованість, яка стягнута за рішенням суду першої інстанції у даній справі, №927/977/23, є основним боргом за період з липня 2018 року по лютий 2019 року, спростовується матеріалами справи та змістом самого рішення.

Отже, посилання боржника на ухвалу суду першої інстанції від 05.10.2023 про закриття провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2024, якою підтримані висновки про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки в частині стягнення з боржника заборгованості за послуги з балансування у розмірі 265 238 978,53грн за період з липня 2018 року по лютий 2019 року вже є рішення суду, яке набрало законної сили, у справі №927/1041/19, судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані, так як зазначені судові рішення у справі, що розглядається (927/977/23) судом касаційної інстанції скасовані.

Збитки за своєю правовою природою є видом цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності та не відносяться до заборгованості за договором про надання послуг з транспортування природного газу, в розумінні положень Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у даних спірних правовідносинах відсутні.

З огляду на дослідженні та встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що скарга боржника на дії (бездіяльність) державного виконавця в частині не зупинення ним вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_9 правомірно залишена судом першої інстанції без задоволення.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав поданої скарги боржника і заперечень стягувача та державного виконавця проти них, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги АТ "Чернігівгаз" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_9.

У зв`язку з наведеним, доводи боржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи боржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Чернігівгаз" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі №927/977/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2025 у справі №927/977/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/977/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Сибіги О.М. з 04.08.2025 по 22.08.2025 повний текст постанови складено 25.08.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

О.М. Сибіга