ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. Справа № 911/2665/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились;

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: не з`явились;

від відповідача-3: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дієса, м. Київ

до:

1) Фізичної особи-підприємця Демченко Наталі Володимирівни, м. Маріуполь, Донецька область

2) Фізичної особи-підприємця Сафошиної Яни Володимирівни, м. Київ

3) Фізичної особи-підприємця Медуниці Геннадія Івановича, м. Київ

про стягнення 256 792, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ Дієса звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ФОП Демченко Н. В., ФОП Сафошиної Я. В., ФОП Медуниці Г. І. про стягнення з ФОП Демченко Н. В. 64 197, 99 грн, з ФОП Сафошиної Я. В. 64 198, 00 грн, з ФОП Медуниці Г. І. 128 395, 97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 свого обов`язку щодо повернення сплаченого та невикористаного забезпечувального платежу згідно з договором оренди № 1 від 29.06.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2024 р. відкрито провадження у справі № 911/2665/24 за позовом ТОВ Дієса до ФОП Демченко Н. В., ФОП Сафошиної Я. В., ФОП Медуниці Г. І. про стягнення 256 792, 00 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.

07.11.2024 р. до канцелярії суду від відповідачів надійшов відзив б/н від 05.11.2024 р., що долучено судом до матеріалів справи, в якому вони просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

18.11.2024 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшла відповідь б/н від 15.11.2024 р. на відзив, що долучено судом до матеріалів справи.

25.11.2024 р. до канцелярії суду від відповідачів надійшли заперечення б/н від 22.11.2024 р., що долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2025 р. визначено здійснювати подальший розгляд справи із проведенням судового засідання та викликом на нього учасників справи та призначено розгляд справи у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 28.05.2025 р.

27.05.2025 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 27.05.2025 р., в якому він просить суд розглянути справу без участі представника позивача.

28.05.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 11.06.2025 р.

11.06.2025 р. представник позивача, представник відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 у судове засідання не з`явились, про судове засідання були повідомлені належним чином.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 р. між позивачем (надалі Орендар) та відповідачем-1 (надалі Орендодавець-2), відповідачем-2 (надалі Орендодавець-1), відповідачем-3 (надалі Орендодавець-3) (надалі - Орендодавець-1, Орендодавець-2, Орендодавець-3 разом іменуються Орендодавець) було укладено договір оренди № 1, згідно з пунктів 2.1., 2.6. якого Відповідно до цього Договору оренди Орендодавець зобов`язується передати у строкове, платне користування Орендарю Приміщення, а Орендар зобов`язаний прийняти Приміщення в строкове користування, здійснити Роботи Орендаря на умовах цього Договору, сплачувати Орендодавцеві обумовлені в цьому Договорі Орендну плату та виконувати інші умови цього Договору оренди (п. 2.1) (надалі Договір).

2.6. Будівля та Приміщення знаходяться у спільній частковій власності Орендодавця у наступних частках:

??- 1/2 належить громадянину України МЕДУНИЦІ ГЕННАДІЮ ІВАНОВИЧУ на праві приватної власності на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.04.2021 року, номер інформаційної довідки 251626685, номер запису про право власності 39990921;

- 1/4 належить громадянину України ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.04.2021 року, номер інформаційної довідки 251626685, номер запису про право власності 41374702;

- 1/4 належить громадянину України ДЕМЧЕНКО НАТАЛІ ВОЛОДИМИРІВНІ на праві приватної власності на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.04.2021 року, номер інформаційної довідки 251626685, номер запису про право власності 41374639.

Згідно з пунктів 3.1., 3.2. Договору цей Договір оренди набуває чинності з моменту його підписання Сторонами, та скріплення його печатками Сторін (за їх наявності) і діє до закінчення строку оренди. Зобов`язання фінансового характеру (в тому числі ті, що стосуються сплати Орендарем на користь Орендодавця будь-яких платежів, штрафних санкцій, відшкодування шкоди, збитків) припиняються з моменту їх належного виконання, незалежно від припинення дії Договору оренди (в тому числі, дострокового) (п. 3.1.).

3.2. Строк оренди вказано в Додатку № 1 (пункт 7). Строк оренди починає обчислюватися з моменту передачі Орендодавцем Орендареві Приміщення в орендне користування відповідно до цього Договору оренди. Строк оренди достроково закінчується в тому випадку, якщо Договір оренди достроково припинить свою дію у відповідності з положеннями цього Договору оренди або законодавства України.

Пунктами 8.1., 8.2. Договору визначено, що після закінчення строку оренди (в тому числі дострокового припинення Договору оренди) не пізніше як в останній день строку оренди Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві Приміщення та ключі від вхідних груп та інших дверей Приміщення у справному стані (п. 8.1).

8.2. Повернення Приміщення та ключів фіксується Сторонами шляхом підписання Акту приймання-передачі Приміщення.

Положеннями пунктів 9.1.- 9.7. Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний сплачувати на користь Орендодавця Орендну плату з урахуванням її індексації та інші платежі, які передбачені цим Договором оренди (п. 9.1).

9.2. Орендна плата, яку Орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати Орендодавцеві сплачується на поточний рахунок Орендодавця.

9.3. Орендна плата за місяць розраховується за наступною формулою: Орендна плата = Площа Приміщення * Ставка Орендної Плати * Коефіцієнт * Індекс О, де:

Площа Приміщення - площа, яка визначається в Додатку № 1 (пункт 4);

Ставка Орендної плати - сума Орендної плати, із розрахунку за 1 м.кв. Площі Приміщення, вказана в Додатку № 1 (пункт 8);

Коефіцієнт - означає величину, яка розрахована відповідно до визначення поняття «Коефіцієнт», вказаного в статті 1 Договору оренди;

Індекс О - значення індексації (підвищення) Орендної плати, яке розраховане для кожного наступного року оренди приміщення (крім першого) та вказане в Додатку № 1 (пункт 13). На момент укладення цього Договору оренди та протягом першого року Строку оренди Індекс О дорівнює 1 (одиниці). Індекс О не може бути меншим одиниці;

* - знак множення.

9.3.1. Сторони домовились, що протягом перших чотирьох місяців строку оренди Орендна плата складає 50% (п`ятдесят відсотків) від Орендної плати розрахованої на умовах п. 9.3. цього Договору.

9.4. Застосування Індексу О здійснюється автоматично, без додаткового погодження із Орендарем та необхідності підписання Сторонами додаткового договору до цього Договору оренди.

9.5. Орендна плата включає в себе розміщення Орендарем узгоджених сторонами у Додатку № 4 до цього Договору рекламних/інформаційних матеріалів Орендаря, користування, обслуговування та утримання в робочому стані вантажного підйомника/ліфта, систем кондиціювання та опалення (руфтопи Будівлі), які забезпечують потреби Приміщення.

9.6. Орендна плата включає усі можливі витрати, пов`язані із утриманням в робочому (належному технічному стані) стані загальних інженерних систем та систем забезпечення Будівлі передбаченими цим Договором послугами, площ загального користування, плату за прибирання та охорону загальних територій Будівлі (торгових галерей, східних кліток, загальних технічних приміщень, тощо) та прилеглої території, відшкодування податку на нерухоме майно, відшкодування податку на землю (орендної плати на землю).

9.7. В Орендну плату не входить плата за вивіз сміття. Складування сміття (у тому числі упаковки з товарів), організація його вивозу здійснюється Орендарем своїми силами та за його рахунок.

Відповідно до пунктів 10.1.-10.8. Договору Орендар зобов`язаний сплачувати Орендодавцю Орендну плату, щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа відповідного місяця, який передує оплачуваному (п. 10.1).

10.2. Сторони домовились, що Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві на банківський рахунок, вказаний в цьому Договорі оренди платіж у якості Авансу Орендної плати за перший місяць оренди протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту укладення Договору оренди. Сума авансу вказана в Додатку № 1 (пункт 14). Орендар зобов`язаний сплатити аванс незалежно від виставлення Орендодавцем відповідного рахунку.

10.3. Орендна плата має сплачуватися на рахунок Орендодавця не залежно від направлення Орендодавцем відповідного рахунку. Орендодавець направляє рахунки на здійснення відповідних платежів Орендарем лише для зручності шляхом направлення електронного листа на адресу електронної пошти, вказаної в реквізитах цього Договору.

10.4. В тому випадку, якщо Строк оренди розпочинається не першого числа відповідного місяця та/або строк оренди закінчується не в останнє число відповідного місяця, Орендна плата за такі неповні перший та останній місяці розраховується та сплачується Орендарем пропорційно кількості днів у таких місяцях, протягом яких орендується Приміщення.

10.5. Орендар зобов`язаний сплачувати Орендну плату починаючи з дати відкриття.

10.6. Всі платежі відповідно до цього Договору оренди мають бути визначені та виконані в національній валюті України - гривні.

10.7. Орендодавець не сплачує будь-яких відсотків на суму Забезпечувального платежу та на будь-які інші суми попередньої оплати, які сплачуються Орендарем.

10.8. Сторони домовились, що Орендар сплачує будь-які платежі за цим Договором на користь Орендодавця (окрім плати за спожиті комунальні послуги у Приміщенні) у наступному порядку:

50% від суми будь-якого платежу сплачується на рахунок Орендодавця-3

25% від суми будь-якого платежу сплачується на рахунок Орендодавця-2

25% від суми будь-якого платежу сплачується на рахунок Орендодавця-1.

Пунктами 11.1. - 11.6. Договору визначено, що Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцеві на банківський рахунок, вказаний в цьому Договорі оренди, або банківський рахунок, зазначений у відповідному рахунку Орендодавця (якщо Орендодавець направить такий рахунок Орендареві), платіж у якості забезпечення зобов`язань Орендаря за Договором оренди впродовж строку, вказаного в Додатку № 1 (пункт 10). Сума Забезпечувального платежу вказана в Додатку № l (пункт 9). Орендар зобов`язаний сплатити Забезпечувальний платіж незалежно від виставлення Орендодавцем відповідного рахунку.

11.2. У випадку, якщо сплаченої суми Забезпечувального платежу буде недостатньо для здійснення відповідних зарахувань, Орендар повинен здійснити доплату протягом 10 (десяти) календарних днів після отримання рахунка Орендодавця.

11.3. Сторони домовились, що Забезпечувальний платіж вказаний у цій статті Договору у розмірі Орендної плати за 1 (один) місяць оренди є видом забезпечення виконання Орендарем його зобов`язань за цим Договором оренди у розумінні ч.2 статті 546 Цивільного кодексу України із змінами та доповненнями. У випадку виконання Орендарем своїх обов`язків по Договору Орендодавець повертає Забезпечувальний платіж (його невикористану частину) Орендарю протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту прийняття Приміщення за Актом прийому-передачі Приміщення з орендного користування та при умові, що Приміщення передано Орендодавцю в стані, обумовленому цим Договором.

11.4. Протягом всього строку дії Договору оренди сума Забезпечувального платежу має дорівнювати розміру Орендної плати за 1 (один) місяць оренди. Зазначене, зокрема, означає, що якщо у будь-який час впродовж строку дії цього Договору оренди сума Забезпечувального платежу виявиться меншою, ніж розмір Орендної плати за 1 (один) місяць оренди (наприклад, якщо Орендна плата збільшуватиметься або індексуватиметься), Орендар зобов`язаний на вимогу Орендодавця доплатити відповідні суми таким чином, щоб сума Забезпечувального платежу дорівнювала розміру Орендної плати за 1 (один) місяць оренди на момент пред`явлення такої вимоги.

11.5. У випадку невиконання (прострочення) Орендарем будь-якого із його зобов`язань за Договором оренди, пов`язаним із здійсненням на користь Орендодавця будь-яких платежів, які Орендар має сплатити на умовах цього Договору, Орендодавець має право погасити таку заборгованість Орендаря за рахунок Забезпечувального платежу шляхом надіслання Орендарю відповідного письмового повідомлення про зарахування Забезпечувального платежу (його частини) в рахунок платежів, вказаних в цьому пункті. Датою зарахування відповідного платежу рахується дата штемпеля відповідного відділення поштового зв`язку України на описі вкладеного до повідомлення. Не зважаючи на положення статті 19 цього Договору, повідомлення про зарахування Забезпечувального платежу (його частини) в рахунок платежів надсилається Орендодавцем Орендарю цінним листом з повідомленням про вручення та описом вкладеного. 11.6. В тому випадку, якщо Орендар не виконує будь-який із своїх обов`язків за цим Договором оренди, Орендодавець має право виконати такий обов`язок самостійно за рахунок Забезпечувального платежу.

11.6. Орендодавець має право використовувати Забезпечувальний платіж після припинення Договору оренди, у разі порушення будь-яких обов`язків Орендаря.

Одночасно із укладенням договору між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано Додаток № 1 до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 р. Основні умови Договору оренди (надалі Додаток № 1); Додаток № 2 до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 р. План Приміщення; Додаток № 3 до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 р. Технічна специфікація Об`єкта оренди; Додаток № 4 до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 р. Макет рекламної вивіски/матеріалів орендаря.

Відповідно до положень Додатку № 1: 1. Визначення Орендаря: ТОВ Дієса; 7. Строк оренди (стаття 3, пункт 3.2): 35 місяців; 8. Ставка Орендної Плати (стаття 9, пункт 9.3.): 328, 76 грн (без ПДВ), але не менше гривневого еквіваленту 12, 00 доларів США згідно з Офіційним курсом на дату укладення цього Договору; 9. Забезпечувальний платіж (стаття 11, пункт 11.1): 246 271, 72 грн без ПДВ, але не менше гривневого еквіваленту 8 989, 20 доларів США по Офіційному курсу; 10. Строк сплати Забезпечувального платежу (стаття 11, пункт 11.1): Протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дати підписання Договору оренди.

28.08.2021 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду, зі змісту якого вбачається, що Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування нежитлове приміщення загальною площею 781,1 кв.м., яке розташоване на 2 (другому) поверсі нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р., м. Вишгород, проспект Шевченка Т., будинок 2-А.

09.07.2021 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додатковий договір № 1 до договору оренди № 1 від 29.06.2021 року, зі змісту якого вбачається, що сторони домовились внести зміни в Договір та вирішили зокрема викласти п. 9 Додатку № 1 до Договору у наступній редакції: 9. Забезпечувальний платіж (стаття 11, пункт 11.1): 256 791, 94 грн без ПДВ, але не менше гривневого еквіваленту 9 373, 20 доларів США по Офіційному курсу.

01.03.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/03 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.05.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/03 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.06.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/04 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.07.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/05 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.08.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/06 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.09.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/07 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.10.2022 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/08 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.01.2023 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/09 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

01.01.2023 р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3 було підписано додаткову угоду № 1/09/03 про внесення змін до Договору оренди № 1 від 29.06.2021 року.

Позивачем на виконання умов договору було сплачено відповідачу-1 забезпечувальний платіж у загальному розмірі 64 197, 99 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00330307 від 26.07.2021 р. на суму 61 567, 93 грн, платіжним дорученням № 003435137 від 02.12.2021 р. на суму 2 630, 06 грн.

Позивачем на виконання умов договору було сплачено відповідачу-2 забезпечувальний платіж у загальному розмірі 64 197, 98 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00330308 від 26.07.2021 р. на суму 61 567, 93 грн, платіжним дорученням № 003435136 від 02.12.2021 р. на суму 2 630, 05 грн.

Позивачем на виконання умов договору було сплачено відповідачу-3 забезпечувальний платіж у загальному розмірі 128 395, 97 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 00330305 від 26.07.2021 р. на суму 123 135, 86 грн, платіжним дорученням № 003435139 від 02.12.2021 р. на суму 5260, 11 грн.

У листопаді 2024 р. відповідач-1, відповідач-2, відповідач-3 звернулись до позивача із письмовим повідомленням б/н від 01.11.2024 р. про зарахування забезпечувального платежу в рахунок заборгованості за договором оренди № 1 від 29 червня 2021 р., яким повідомили останнього про те, що забезпечувальний платіж в повному розмірі 256 791, 96 грн зарахований в рахунок заборгованості по орендній платі. Факт направлення даного повідомлення позивачу підтверджується описом вкладення в цінний лист № 816 від 02.11.2024 р., поштовою накладною № 816 від 02.11.2024 р.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача-1 64 197, 99 грн основної заборгованості, з відповідача-2 64 198, 00 грн основної заборгованості, з відповідача-3 128 395, 97 грн основної заборгованості.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із орендою майна здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

2. Зобов`язання суб`єктів господарювання, які належать до державного сектора економіки, можуть бути забезпечені державною гарантією у випадках та у спосіб, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 цього ж кодексу виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Стеттею 572 цього ж кодексу передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 2 ст. 575 цього ж кодексу закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 576 цього ж кодексу предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 286 цього ж кодексу передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 цього ж кодексу передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом в процесі розгляду справи, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що після закінчення строку дії договору оренди № 1 від 29.06.2021 р., - 30 червня 2024 року, відповідачем-1 не було повернуто сплачений йому та невикористаний забезпечувальний платіж у розмірі 64 197, 99 грн, відповідачем-2 не було повернуто сплачений йому та невикористаний забезпечувальний платіж у розмірі 64 198, 00 грн, а також відповідачем-3 не було повернуто сплачений йому та невикористаний забезпечувальний платіж у розмірі 128 395, 97 грн.

При цьому, позивачем разом із позовною заявою на підтвердження належного виконання ним, як орендарем своїх зобов`язань за договором оренди № 1 від 29.06.2021 р. зокрема по сплаті орендної плати, факту невиконання відповідачами, як орендодавцями своїх зобов`язань по поверненню сплаченого їм та невикористаного забезпечувального платежу та, як наслідок наявності станом на момент розгляду справи у відповідачів заборгованості у розмірі неповернутого забезпечувального платежу, було подано до суду безпосередньо договір оренди № 1 від 29.06.2021 р., а також платіжні доручення по сплаті відповідачам забезпечувальні платежі.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 цього ж кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 77 цього ж кодексу допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ст. 78 цього ж кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд дослідивши подані позивачем разом із позовною заявою докази, а саме договір оренди № 1 від 29.06.2021 р. та платіжні доручення по сплаті відповідачам забезпечувальні платежі, дійшов висновку про невідповідність даних документів таким стандартам доказування в господарському судочинстві, як належність доказів, виходячи зі змісту інформації, яку вони містять, оскільки дані докази самі по собі лише підтверджують факт існування договірних відносин між позивачем та відповідачами (укладення між ними договору оренди нерухомого майна), а також факт виконання позивачем свого обов`язку, передбаченого договором оренди, по сплаті забезпечувального платежу, а отже на підставі них не можна встановити всі обставини, які входять в предмет доказування у даній справ.

Отже, у процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду всіх належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку по сплаті орендної плати та відсутності у нього, як орендаря заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди № 1 від 29.06.2021 р., факту невиконання відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3, як орендодавцями своїх зобов`язань по поверненню сплаченого їм забезпечувального платежу та наявності у них перед позивачем заборгованості у розмірі неповернутого забезпечувального платежу з огляду на повне виконання позивачем своїх обов`язків згідно з договором оренди № 1 від 29.06.2021 р.

Крім того, суд звертає увагу на те, що, відповідач-1, відповідач-2, відповідач-3 у своїх заявах по суті спору вказують на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача з огляду на те, що ним, як орендарем не було виконано у повному обсязі свого обов`язку по сплаті орендної плати згідно з договором оренди № 1 від 29.06.2021 р., а тому ними, як орендодавцями відповідно до п. 11.5 договору було погашено таку заборгованість за рахунок забезпечувального платежу шляхом надіслання позивачу письмового повідомлення б/н від 01.11.2024 р. про зарахування забезпечувального платежу в рахунок заборгованості за договором оренди № 1 від 29 червня 2021 р., що підтверджується письмовим повідомленням б/н від 01.11.2024 р. про зарахування забезпечувального платежу в рахунок заборгованості за договором оренди № 1 від 29 червня 2021 р., виписками по банківському рахунку відповідача-1, виписками по банківському рахунку відповідача-2, виписками по банківському рахунку відповідача-3, наявними в матеріалах справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.03.2024 р. № 910/6757/23 відзначає, що чинний Господарський процесуальний кодекс України не містить таке поняття як "достатність" доказів, натомість законодавцем запроваджено новий стандарт доказування "вірогідність доказів".

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

2. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, Верховний Суд у цій же постанові наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач, при цьому, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Положеннями ст. 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 р. у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 р. у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20).

Принцип змагальності (статті 13 Господарського процесуального кодексу України) і принцип рівності сторін (статті 7 Господарського процесуального кодексу України), що пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується також з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Отже, з огляду на вищенаведене, враховуючи положення господарського процесуального кодексу України щодо стандарту доказування, в тому числі такого стандарту доказування, як "вірогідність доказів", проаналізувавши аргументи учасників справи, зокрема позивача та відповідачів, дослідивши та оцінивши усі надані учасниками справи докази, суд вважає за потрібне вказати, що у процесі розгляду справи, позивачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних, достовірних та вірогідних доказів, що підтверджують належне виконання ним свого обов`язку по сплаті орендної плати та відсутності у нього, як орендаря заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди № 1 від 29.06.2021 р., факту невиконання відповідачем-1, відповідачем-2, відповідачем-3, як орендодавцями своїх зобов`язань по поверненню сплаченого їм забезпечувального платежу та наявності у них перед позивачем заборгованості у розмірі неповернутого забезпечувального платежу з огляду на повне виконання позивачем своїх обов`язків згідно з договором оренди № 1 від 29.06.2021 р., та які у своїй сукупності переважали б доводи відповідачів щодо того, що позивачем, як орендарем не було виконано у повному обсязі свого обов`язку по сплаті орендної плати згідно з договором оренди № 1 від 29.06.2021 р., а тому ними, як орендодавцями відповідно до п. 11.5 договору було погашено таку заборгованість за рахунок забезпечувального платежу шляхом надіслання позивачу письмового повідомлення б/н від 01.11.2024 р. про зарахування забезпечувального платежу в рахунок заборгованості за договором оренди № 1 від 29 червня 2021 р.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними, а тому не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 191, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

18 серпня 2025 р.