ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2025 р. Справа №921/646/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я.П.

та представників сторін від:

скаржника - Ніценко О.С. (в порядку самопредставництва);

боржника - Півторак В.М. (адвокат);

кредитора АТ "Банк -Львів" Вертас М.М. (в порядку самопредставництва)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» (вх.ЗАГС №01-05/901/25 від від 27.03.2025)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025 (повний текст ухвали 19.03.2025, суддя Боровець Я.Я.)

у справі №921/646/23

за заявою боржника ОСОБА_1 ,

м.Тернопіль

про власну неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2023 відкрито провадження у цій справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Шимечка А.Я.

Ухвалою суду від 21.12.2023 визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів, а саме:

- АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 700 312,60 грн, з яких 5 368,00 грн витрати на оплату судового збору, що підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів та 694 944,60 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;

- АТ «АкцентБанк» в розмірі 622 803,92 грн, з яких 5 368,00 грн витрат на оплату судового збору, що підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів та 617 435,92 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;

- ПАТ АБ «Укргазбанк» в розмірі 109 294,30 грн, з яких 5 368,00 грн витрат на оплату судового збору, що підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів та 103 926,30 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів;

- АТ АКБ «Львів» в розмірі 1 080 043,43 грн, з яких підлягають внесенню: 5 368,00 грн витрат на оплату судового збору, що підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів та 1 074 675,43 грн (заборгованість) до другої черги реєстру вимог кредиторів:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області в розмірі 268 546,76 грн, з яких 5 368,00 грн витрат на оплату судового збору, що підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів та 263 178,76 грн до другої черги реєстру вимог кредиторів.

Керуючим реструктуризації на виконання вимог ухвали господарського суду Тернопільської області від 21.12.2023 неодноразово скликались збори кредиторів, а саме:17.01.2024; 05.04.2024; 27.05.2024; 02.10.2024 із наступним порядком денним:

- інформація та звіт арбітражного керуючого про проведену роботу;

- розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника;

- розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника;

- прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Участь у таких зазначених зборах кредиторів приймав лише представник АБ «Укргазбанк», який голосувати заочно в письмовій формі щодо кожного питання порядку денного зборів кредиторів. Однак, в силу приписів ч.2 ст. 48 КУзПБ збори кредиторів не відбулись, через відсутність кредиторів з необхідною кількістю голосів, оскільки визнані судом кредиторські вимоги АБ «Укргазбанк» становлять 3,77% від усіх кредиторських вимог у даній справі.

02.10.2024 до суду першої інстанції кредитором - АБ «Укргазбанк» подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що в деклараціях не вказано про володіння боржником земельною ділянкою, яка перебувала в оренді іншої юридичної особи та її відчуження у 2023 році дружині, а згодом цю ділянку у 2024 році було відчужено дружиною боржника іншій фізичній особі; не вказано грошові надходження від відчуження у 2021 році автомобіля марки Toyota, 2020 р.в.; не зазначено обсяг кредиторських вимог усіх кредиторів боржника.

19.11.2024 року керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Шимечком А.Я. до суду подано Звіт про результати розгляду декларації боржника, в якому визнано невідповідність інформації в деклараціях про майновий стан боржника.

26.11.2024 боржником було подано до суду заяви про виправлення декларації про майновий стан. 03.12.2024 року керуючим реструктуризацією скликано збори кредиторів на 18.12.2024 для вирішення питання щодо переходу до іншої процедури (реструктуризація боргів, або погашення боргів, або закриття провадження по справі).

11.12.2024 року боржником повторно було подано до суду заяви про виправлення декларації про майновий стан.

11.12.2024 на загальних зборах кредиторів ПАТ «Укргазбанк» письмово проголосував з питань порядку денного на зборах кредиторів призначених на 18.12.2024 проти схвалення звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника та затвердження план реструктуризації, переходу в процедуру погашення боргів.

02.01.2025 року кредитор повторно подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.7 ст. 123 КУзПБ у зв`язку із наявністю обставин, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї навіть у повторній (виправленій) декларації.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025 у цій справі відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ АБ «Укргазбанк» про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із такою ухвалою ПАТ АБ «Укргазбанк» подано апеляційну скаргу у якій просить суд апеляційної інстанції її скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника внаслідок наявності обставин, передбачених п.1 ч.7 ст. 123 КУзПБ.

Така апеляційна скарга мотивована тим, що боржник навіть після виявлення недостовірних даних у первинній декларації, у повторній заяві про її виправлення від 05.07.2024 не усунув недоліки, які конкретно були зазначені у заяві кредитора до суду першої інстанції про закриття провадження у справі від 02.10.2024.

Будь-хто із учасників провадження у справі про неплатоспроможність відзивів на апеляційну скаргу у строк, визначений ухвалою суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження від 01.04.2025, суду не подав.

Присутні у судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи та заперечення, викладені у такій, а відповідно представник боржника заперечив, обгрунтовуючи свою позицію обставинами та підставами, якими обгрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції.

Окрім зазначеного вище, судом апеляційної інстанції також встановлено таке.

Господарським судом Тернопільської області правомірно було встановлено, що керуючий реструктуризацією, арбітражний керуючий Шимечко А.Я., у звіті від 27.07.2023 виявив невідповідність наданих боржником відомостей у декларації про майновий стан за 2020-2022 роки. Проте, як було встановлено судом, боржник після отримання звітів керуючого реструктуризацією, подав виправлені декларації (вх. №5422 від 08.07.2024, вх. №9101 від 27.11.2024 та вх. № 9521 від 11.12.2024).

Матеріалами справи також підтверджується, що керуючим реструктуризацією за результатами перевірки декларацій про майновий стан боржника за 2021, 2022, 2023 роки, встановлено невідповідність даних зазначених боржником в деклараціях про майновий стан, що підтверджується звітом про результати розгляду декларацій боржника (вх. №5332 від 04.07.2024).

З наведеного слідує, що боржник вчинив заходи щодо надання виправлених декларацій з урахуванням встановлених невідповідностей, що не ставить під сумнів прозорість та добросовісність його намірів щодо прагнення досягти мети процедури банкрутства, ініційованої ним задля єдиного наміру - погашення наявних вимог кредиторів.

Твердження апелянта спростовується деклараціями які були виправлені боржником за 2020-2023 роки з яких вбачається, що в п. 17 декларацій з 2020 по 2023 роки, боржником зазначено про володіння на праві власності земельними ділянками :01:001:2050 та :01:001:0944.

Як зазначалося узагальнено вище, на обгрунтуваня заяви та апеляційної скарги АТ «Укргазбанк» зазначав, що 25.11.2020 боржником був зареєстрований автомобіль ТOYOTA RAV4, 2020 р.в., який проданий 04.12.2021. В той же час, в декларації ОСОБА_1 за 2021 не було вказано надходження коштів від відчуження транспортного засобу (графа № 13 «Дохід від відчуження рухомого та нерухомого майна» декларацій).

Дане твердження апелянта спростовується деклараціями які були виправлені боржником за 2020 рік з якої вбачається, що в пункті п. 13 декларації за 2020 боржником зазначено наявність готівкових коштів в сумі 700 000,00 грн та в п. 31 зазначено про придбання 25.11.2020 легкового автомобіля ТOYOTA RAV4, 2020 р.в. за 700 000,00 грн, а в п. 70 вказано що боржник витратив на придбання майна, товарів або оплату послуг 700 000,00 грн. В декларації за 2021 ОСОБА_1 в п. 13 зазначено дохід в сумі 300 000,00 грн від відчуження рухомого та нерухомого майна.

Щодо правомірності чи неправомірності відчуження боржником майна перед процедурою неплатоспроможності, то це може бути лише є предметом майбутніх позовних заяв і не може бути підставою для спростування обставин добросовісності боржника.

Також, доводи апелянта про те, що при наявності 5-ти кредиторів з визнаними судом кредиторськими вимогами на загальну суму 2 754 161,01 грн, у вищевказаних деклараціях у розділі ХIV «Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України» декларацій відсутня інформація про кредитні зобов`язання боржника перед кредиторами АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Акцент-Банк», АБ «Укргазбанк», АТ АКБ «Львів» та ГУ ДПС у Тернопільській області.

Так, лише 21.12.2023 ухвалою Господарського суду Тернопільської області було визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів у справі №921/646/23 відносно боржника на загальну суму 2 754 161,01 грн та 26 840,00 грн судового збору за подання заяв з кредиторськими вимогами. А отже не могли бути внесені боржником у розділ ХIV «Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України».

Щодо результатів зборів кредиторів у даній справі, матеріалами справи підтверджується, що згідно з реєстром вимог кредиторів, визнані судом вимоги АТ «Укргазбанк» становлять лише 3,77% від загальної суми кредиторських вимог. Відповідно до ч.2 ст. 48 КУзПБ, збори кредиторів вважаються повноважними, якщо на них присутні кредитори, які мають більше чверті (25%) голосів. Оскільки лише АТ «Укргазбанк» брав участь у зборах, кворум не було досягнуто, тому самостійне рішення такого банку про закриття провадження, не має юридичних наслідків і правомірно судом першої інстанції не взято до уваги.

Тому, суд першої інстанції правомірно ухвалою від 20.02.2025 відмовив у задоволенні клопотання банку, оскільки враховуючи вимоги ст.ст. 119 та 122 КУзПБ, процедура реструктуризації боргів ще не завершен і можливість належного проведення зборів кредиторів не втрачена, тому також правомірно зобов`язав керуючого реструктуризацією організувати та провести збори кредиторів відповідно до вимог Кодексу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинах, судом апеляційної інстанції враховувалося, що відповідно до ч.2 ст.6 КУзПБ (надалі Кодексу), до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Згідно ст. 1 КУзПБ, реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

За приписами Кодексу, судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Згідно п.8 ч.5 ст.119 Кодексу, в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду.

Розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст.124 Кодексу, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, що дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Частиною 1 ст. 130 Кодексу встановлено, що господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: - протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; - зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Як правильно звернуто увагу судом першої інстанції, вказана вище норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі. Зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 було зроблено такий правовий висновок, що до встановленого строку визнання боржника банкрутом за ч.1 ст.130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з п.2 ч.4 ст.122 КУзПБ, зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку ч.11 ст.126 КУзПБ.

Іншим правовим висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 вказано, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених ст.ст.123, 126, 128 Кодексу.

Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника. Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

У іншій постанові Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду від 21.09.2023 у справі №908/3839/21 наголосив на такому визначенні спеціальним законом строків у судовій процедурі реструктуризації боргів, адже презюмується, що добросовісний боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, здатен без зволікань надати вичерпну інформацію щодо свого майнового стану та можливостей погасити борги, а динамічність цієї процедури попереджує ризик додаткових витрат боржника через вичерпання авансування винагороди арбітражного керуючого та відповідає принципу процесуальної економії господарського судочинства. Неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку ч.1 ст. 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч.1 ст. 90 КУзПБ.

Отже, приписи ч.1 ст. 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за ч.7 ст. 123, ч.11 ст. 126 КУзПБ.

Приймаючи до уваги відсутність доказів недобросовісної поведінки боржника та наявність ознак неплатоспроможності стану боржника з урахуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання АТ «Укргазбанк» про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість Відповідно до ч.4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що надала відповіді на усі істотні доводи сторін, які мають значення при прийнятті судового рішення у цій справі.

Відповідно ст.ст.13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції за апелянтоми.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ АТ «Укргазбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2025 у цій справі № 921/646/23, без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням положень ст. 9 КУзПБ.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК