ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. Справа №911/3247/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук

О.І. Матущака,

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги АТ «Укртрансгаз» б/н від 07.07.2025 (вх. № 01-05/2103/25 від 07.07.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 (м. Львів, суддя Матвіїв Р.І.)

у справі № 911/3247/24

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест», м. Київ,

про: стягнення 3 420 732, 62 грн

за участю представників:

від позивача: Ганченко М.О.;

від відповідача: Нестеченко Д.С.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» про стягнення 3 420 732, 62 грн.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення строків виконання договору підряду: 1 919 412,62 грн пені та 1 501 320,00 грн штрафу.

Відповідач заперечив позовні вимоги з підстав наявності форс-мажорних обставин, пов`язаних з воєнним станом в Україні та мобілізацією працівників, просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.06.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 2 052 439, 58 грн, з яких 1 151 647, 58 грн пені і 900 792, 00 грн штрафу, та 41 048, 79 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. У задоволенні позовної вимоги про стягнення 1 368 293, 04 грн штрафних санкцій відмовлено.

Рішення господарського суду Львівської області в частині зменшення нарахованих штрафних санкцій мотивоване зокрема наступним.

Суд першої інстанції, враховуючи той факт, що відповідач не припинив виконання робіт, а продовжував їх виконувати, хоч і з простроченням графіку виконання робіт, враховуючи відсутність заяв з боку позивача про відмову від договору, про понесення ним збитків чи про спричинення виникнення додаткових зобов`язань перед іншими особами, відсутність заперечень стосовно продовження виконання робіт відповідачем поза межами строку дії договору, враховуючи приймання позивачем виконаних робіт (підписання актів виконаних робіт), дотримуючись балансу інтересів сторін, дійшов висновку, що заявлені до стягнення штрафні санкції доцільно зменшити.

Щодо відсоткового зменшення нарахованих штрафних санкцій, то суд врахував, що штраф був визначений договором у співвідношенні з вартістю робіт, тобто його 10-відстковий розмір був прогнозований і відомий відповідачу. Щодо пені, то така розрахована за не значно тривалий період часу, без ознак зловживання правом чи збільшенням тривалості існування прострочення зі сторони позивача. Тому дотримуючись принципів змагальності та забезпечуючи баланс інтересів сторін, не допускаючи нівелювання мети існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, місцевий суд не вважав обґрунтованою вимогу зменшувати штрафні санкції на 90 %, а визнав допустимим зменшення на 40 %.

Не погодившись з даним рішенням суду Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 07.07.2025 (вх. № 01-05/2103/25 від 07.07.2025) у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №911/3247/24 в частині відмови Акціонерному товариству «Укртрансгаз» у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» 767 765,05 грн пені та 600 528,00 грн штрафу. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» у справі №911/3247/24 задовольнити в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що відповідачем не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував клопотання про зменшення неустойки заявлене у його відзиві від 21.01.2025 на позовну заяву, а аргументи, міркування та припущення, викладені відповідачем у відзиві в обґрунтування такого клопотання, є безпідставними, необґрунтованими та не є такими, з якими законодавець пов`язує реалізацію судом його дискреційних повноважень на зменшення розміру штрафних санкцій, а отже клопотання заявлене відповідачем у відзиві про зменшення розміру штрафних санкцій (пені та штрафу) на підставі положень ч.1 ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України - не підлягало задоволенню судом першої інстанції повністю.

Скаржник вказує, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та допущені порушення норм процесуального права при прийнятті рішення в оскаржуваній частині, при нез`ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, обставинам справи, дають право позивачу стверджувати про достатність підстав для скасування рішення в частині відмови у стягненні з відповідача 767 765,05 грн пені та 600 528,00 грн штрафу з прийняттям в оскаржуваній частині нового рішення про задоволення позову повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 06.08.2025 з`явився представник позивача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.

У судове засідання 06.08.2025 з`явився представник відповідача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Між сторонами укладено договір будівельного підряду № від 01.06.2023, відповідно до якого відповідач як підрядник зобов`язався виконати будівництво котельні бази ремонтно-механічної служби с. Пукеничі Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг (Будівельні роботи та поточний ремонт).

Вартість робіт згідно з додатковою угодою від 30.10.2023 № 1 становить 15 013 200, 00 грн.

Відповідно до п. 12.1 договору такий набирає чинності з моменту його підписання і діє в частині виконання робіт до 30.10.2023, в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків до їх повного виконання. Додатковою угодою № 2 від 30.10.2023 внесено зміни в п. 12.1 договору та змінено строк дії договору в частині виконання робіт з 30.10.2023 на 05.12.2023.

Строк виконання робіт наведений в додатку № 2:

1) поставка обладнання 60 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт,

2) 120 календарних днів після завершення робіт, визначених в п. 1, або одночасно з ним, всього 180 календарних днів.

Позивач передав, а відповідач прийняв документацію стадії «Проект» і стадії «Робоча документація» 07.06.2023, про що складено накладну приймання передачі проектної документації.

Листом від 08.06.2023 позивач надав відповідачу дозвіл на виконання робіт по об`єкту «Будівництво котельні бази ремонтно-механічної служби с. Пукеничі Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг (Будівельні роботи та поточний ремонт)».

Сторони визнають та не заперечують обставину, що початок 180-денного строку починається з 09.06.2023 і триває до 05.12.2023.

Наказом від 24.07.2023 Угерське виробниче відділення ремонтних і сервісних послуг погодило допуск працівників відповідача до виконання робіт у строк 24.07.2023 30.10.2023. Крім цього, представники сторін підписали акт допуск на виконання робіт на території діючого підприємства від 24.07.2023.

Сторони в межах графіку виконання робіт і поза ним підписали такі акти виконаних робіт по формі КБ-2в:

- № 1 від 29.09.2023 на суму 18 195,60 грн і № 2 на суму 270 678,00 грн,

- № 3 від 31.10.2023 на суму 92 613,60 грн, № 4 на суму 1 549 011,60 грн і № 5 на суму 2 798,40 грн,

- № 6 від 04.12.2023 на суму 169 604,40 грн, № 7 на суму 280 831,20 грн, № 8 на суму 6 537,60 грн,

- № 9 від 29.12.2023 на суму 4 654,80 грн, № 10 на суму 18 403,20 грн, № 11 на суму 607 682,40 грн,

- № 12 від 20.02.2024 на суму 524 484,00 грн, № 13 на суму 302 764,80 грн, № 14 на суму 103 413,60 грн, № 15 на суму 690 908,40 грн, № 16 на суму 817 741,20 грн,

- № 17 від 20.09.2024 на суму 1 877 893,20 грн, № 18 на суму 262 857,60 грн, тобто всього на суму 7 601 073,60 грн. З них у межах графіку виконання робіт складено акти № № 1- 8 на загальну суму 2 390 270,40 грн.

Відповідач подав також акти приймання виконаних будівельних робіт на суму 4 616 487,60 грн:

-№ 19 від 20.11.2024 на суму 819 621,60 грн,

- № 22 від 20.11.2024 на суму 54 008,40 грн,

-№ 21 від 20.112024 на суму 144 513,60 грн, а також акти вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця:

-№ 20/1 від 20.11.2024 на суму 84 264,00 грн,

-№ 22/1 від 20.11.2024 на суму 3 514 080,00 грн.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 12.06.2024 про порушення строків виконання робіт і сплату пені в розмірі 199 894,71 грн та штрафу в розмірі 1 501 320,00 грн. Докази надіслання претензії відсутні, однак долучено відповідь відповідача на таку.

Так, відповідач у відповіді на претензію від 15.08.2024 стверджував, що підприємство докладає всіх зусиль для завершення виконання робіт і гарантує їх виконання до 31.08.2024, тому просив не застосовувати штрафні санкції. Зазначав про виникнення негативних обставин, пов`язаних з воєнним станом: затримка поставки матеріалів з-за кордону, масовані атаки ворога та повітряні тривоги, призов працівників до Збройних сил України; покликався на Cертифікат про форс-мажорні обставини від 05.02.2024.

Відповідач долучив до відзиву Сертифікат № 5600-24-0253 про форс-мажорні обставини від 05.02.2024, відповідно до якого Рівненська торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини Товариству з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» щодо обов`язку:

-підрядник ТОВ «Гарантстройінвест» зобов`язується виконати в повному обсязі на умовах договору будівельного підряду № від 01.06.2023 та відповідно до проектно-кошторисної документації роботи по об?єкту «Будівництво котельні бази ремонтно-механічної служби с. Пукеничі Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг (Будівельні роботи та поточний ремонт)», код згідно ЄЗС ДК 021:20-7, а замовник - АТ «Укртрансгаз» зобов?язується прийняти та оплатити їх, у термін до 05.12.2023 за договором будівельного підряду № під 01.06.2023, укладеним з Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (),

-через широкомасштабну збройну агресію російської федерації проти України, продовженням дії правового режиму воєнного стану, як наслідок, військові дії, введення комендантської години, постійні масові ракетні обстріли території України, повітряні тривоги призвели до несвоєчасного виконання зобов`язань у встановлені терміни по договору будівельного підряду,

-дата настання форс-мажорних обставин 01.11.2023, дата закінчення тривають станом на 05.02.2024.

Так, листом від 18.10.2023 відповідач просив внести зміни в договір та продовжити строк виконання робіт до 31.12.2023; листом від 06.12.2023, тобто після закінчення строку дії договору, відповідач просив продовжити дозвіл перебування його працівників на території Угерського виробничого відділення ремонтних та сервісних послуг до 31.12.2023; від 08.12.2023 і від 11.01.2024 просив дозволити виконувати роботи з 08:00 год до 19:00 год для прискорення темпів робіт; від 13.03.2024 повідомив про наявність форс-мажорних обставин на підставі довідки від 05.02.2024.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2025 по справі №909/749/24 оскаржується позивачем в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 767 765,05 грн пені та 600 528,00 грн штрафу, відтак відповідно до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (постанова Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №914/1517/18).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №905/1409/21).

У мотивувальній частині рішення від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013, Конституційний Суд України вказав, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (№911/2223/20).

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі №904/3551/18).

Поряд з викладеним колегія суддів зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).

Відповідач зазначає, що допустив прострочення виконання зобов`язання за договором будівельного підряду № від 01.06.2023 р, яке повинно було виконано до 05.12.2023 року, однак під час виконання товариством своїх зобов`язань виникали форс-мажорні обставини, які об`єктивно врахувати неможливо, так під час виконання взятих на себе зобов`язань декілька працівників були мобілізовані до лав Збройних Сил України і ракетні обстріли енергосистеми України Російською Федерацією восени 2023 року, які призвели до відключення світла чим унеможливили працю в звичайному, статичному режимі, оскільки деякі роботи потребують залучення електроприладів. Крім цього, повітряні тривоги, які зупиняють працю та виконання робіт згідно графіку та відключення світла, що не дає можливість працювати у ввечері є об`єктивними обставинами, що ускладнюють виконання взятих на себе зобов`язань.

Так, відповідач вказує про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів понесення позивачем будь-яких збитків в результаті прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарантстройінвест» вважає, що заявлені позивачем до стягнення штрафні санкції є надмірно великими, їх стягнення в відповідному розмірі не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, має ознаки джерела отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків та перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача.

Суд першої інстанцій враховуючи той факт, що відповідач не припинив виконання робіт, а продовжував їх виконувати, хоч і з простроченням графіку виконання робіт, враховуючи відсутність заяв з боку позивача про відмову від договору, про понесення ним збитків чи про спричинення виникнення додаткових зобов`язань перед іншими особами, відсутність заперечень стосовно продовження виконання робіт відповідачем поза межами строку дії договору, враховуючи приймання позивачем виконаних робіт (підписання актів виконаних робіт), дотримуючись балансу інтересів сторін, який у спірній ситуації для обох сторін договору спільний виконати договір, дійшов висновку, що заявлені до стягнення штрафні санкції доцільно зменшити.

Колегія суддів погоджується, що з огляду на наведене, керуючись загальними засадами цивільного законодавства (справедливості, добросовісності, розумності), суд першої інстанції забезпечив дотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін, адекватність обсягу та міри відповідальності відповідача, недопущення стягнення з товариства надмірних штрафних санкцій.

Наведені висновки узгоджуються з нормами закону, які регулюють можливість зменшення розміру штрафних санкцій та є засобом недопущення їх використання ані як інструменту для отримання необґрунтованих доходів, ані як способу уникнути відповідальності. У питанні зменшення розміру неустойки, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, суд щоразу виходить з конкретних обставин.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі №902/919/22).

У зв`язку з викладеним колегія суддів зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

З огляду на це колегія суддів дійшла висновку, що право на зменшення розміру пені та штрафу, надане ст. 233 ГК та ч.3 ст.551 ЦК, було обґрунтовано застосоване судом в цій справі. Зважаючи на наведені сторонами доводи, надані докази та обставини справи, обсяг зменшення (40%) відповідає принципам добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі №911/3247/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» б/н від 07.07.2025 (вх. № 01-05/2103/25 від 07.07.2025) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2025 у справі № 911/3247/24 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 18.08.2025.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя Н.М. Кравчук