РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.08.2025Справа №910/5575/25

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг"

про стягнення заборгованості у розмірі 28 294,17 грн,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" про стягнення заборгованості у розмірі 28 294,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" стверджує, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором №24-31.10 П на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.10.2024 було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" у листопаді 2024 року послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 26 600,00 грн, в той час як відповідач свого обов`язку з оплати даних послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виник борг перед позивачем у сумі 26 600,00 грн.

Крім того, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором №24-31.10 П на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.10.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" інфляційних втрат у розмірі 1 327,15 грн та 3% річних у розмірі 367,02 грн, нарахованих за період з 16.11.2024 по 02.05.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 відкрито провадження у справі №910/5575/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

06.06.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення боргу у розмірі 26 000,00 грн, у зв`язку з оплатою боргу у повному обсязі.

Також у відзиві на позов відповідач вказує на те, що з огляду на те, що позивачем не було надано відповідачу документи, передбачені п. 3.2.14 Договору №24-31.10 П на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.10.2024, у нього не виник обов`язок з оплати вартості перевезення, а отже відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, хоча до відзиву на позов долучено докази направлення його примірника відповідачу (квитанція №3650423 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, відповідно до якої відзив на позов доставлено до електронного кабінету позивача 05.06.2025).

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило, у зв`язку з чим справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

31.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень", як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг", як змовником, укладено Договір №24-31.10 П на перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого визначено, що даний Договір регулює взаємовідносини сторін при здійсненні автомобільних перевезень нафтопродуктів (вантаж) в міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях (Україна, країни СНД та інші держави), транспортними засобами перевізника.

Відповідно до п. 1.2 Договору перевізник (виконавець) бере на себе зобов`язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж (згідно товарно-транспортною накладною на вантаж) за маршрутами відповідно до поданих замовником заявок і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов`язується сплатити плату за перевезення вантажу.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору передбачено, що перевезення вантажів виконуються перевізником в межах виявлених потреб, про які замовник завчасно повідомляє перевізника. Перевезення вантажу проводиться на підставі письмової заявки (замовлення) замовника. На кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), яке укладається у письмовій формі, підписується уповноваженою особою замовника і передається перевізнику за допомогою електронної пошти (сканкопія) або факсимільного зв`язку, в якому узгоджуються конкретні умови перевезення, а саме: найменування вантажу, вага, маршрути перевезення, дата і час подачі транспортного засобу під завантаження, вартість перевезення, кількість і тип необхідних транспортних засобів, адреса та місць навантаження і розвантаження вантажу, вантажоодержувач, спосіб навантаження та розвантаження, термін доставки вантажу одержувачу і інші особливості перевезення вантажу. Будь-які зміни, що вносяться до замовлення (заявку), повинні бути оформлені в письмовій формі і підписані обома сторонами. Замовлення (заявка) є невід`ємною частиною цього договору. У разі виникнення розбіжностей у тлумаченні, умов за цим договором пріоритетними є умови (відомості), зазначені в замовленні (заявці).

Згідно з п. 2.5 Договору факт виконання робіт (надання послуг) підтверджується Актом виконаних робіт (послуг), який складається перевізником протягом 5-ти банківських днів після надання послуги, зазначеної у п. 1.2. Договору. Акт підписується уповноваженими представниками сторін. Підписи сторін засвідчуються печатками.

Пунктом 3.2.14 Договору визначено, що після надання послуги з перевезення перевізник зобов`язуєтеся протягом доби надати замовнику наступні документи: рахунок-фактуру, акт виконаних робіт (послуг), податкову накладну, товарно-транспортну накладну.

Відповідно до п. 4.1 Договору вартість послуг перевізника узгоджується сторонами в Тарифних додатках до цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що замовник проводить оплату перевізнику за перевезення вантажу на підставі рахунку-фактури протягом 5-ти банківських, днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (послуг) та отримання замовником інших документів, зазначених у п. 3.2.14 цього Договору.

Договір укладається на термін до 31 січня 2023 року (судом враховано наявність описки в даному пункті Договору у зазначенні року - 2023 в терміні на який укладено такий договір, оскільки сторонами укладено договір у 2024 році, а відтак суд вважає, що сторони мали на увазі рік - 2024), вступає в силу з моменту його підписання. Якщо жодна із Сторін за 30 днів до закінчення терміну дії цього договору не повідомить іншу сторону в письмовому вигляді про його розірвання, термін його дії буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік (п. 8.1, п. 8.4 Договору).

Спір у справі виник у зв`язку твердженням позивача про невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг за Договором, у зв`язку з чим позивач вказує на існування боргу у розмірі 26 600,00 грн.

Крім того, позивач посилається на наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 327,15 грн та 3% річних у розмірі 367,02 грн.

Укладений сторонами Договір є договором перевезення вантажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано відповідачу послуги перевезення вантажу на підставі Договору на загальну суму 26 600,00 грн, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR), Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн.

Також позивачем надано рахунки на оплату №1165 від 02.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1184 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, які містять посилання на Договір.

Сторонами не заперечується вартість та обсяг наданих послуг перевезень.

Більш того, у відзиві на позов відповідач зазначив, що 08.05.2025 ним в повному обсязі сплачено борг за Договором.

Відтак, суть спору фактично зводиться до визначення строку оплати наданих послуг перевезення, оскільки відповідач стверджує про ненастання такого строку, оскільки позивачем не було надано відповідачу документи передбачені п. 3.2.14 Договору №24-31.10 П на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.10.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що замовник проводить оплату перевізнику за перевезення вантажу на підставі рахунку-фактури протягом 5-ти банківських, днів з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт (послуг) та отримання замовником інших документів, зазначених у п. 3.2.14. цього Договору.

Пунктом 3.2.14 Договору визначено, що після надання послуги з перевезення перевізник зобов`язуєтеся протягом доби надати замовнику наступні документи: рахунок-фактуру, акт виконаних робіт (послуг), податкову накладну, товарно-транспортну накладну.

Так, рахунки на оплату №1165 від 02.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1184 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, а також товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ГТ00-000027/000002503 від 09.11.2024 були направлені позивачем відповідачу через систему електронного документообігу та відповідні документи містять електронний цифровий підпис Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" та відмітку "Документ доставлено контрагенту".

При цьому, Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, а також товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ГТ00-000027/000002503 від 09.11.2024 містять електронні цифрові підписи, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень", так і керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг".

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані документи були направлені відповідачу через систему електронного документообігу та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" їх було отримано.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем цих документів відповідачу, що унеможливлює достеменне встановлення дати їх направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг". Попри наведене, зважаючи на підписання керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" актів та товарно-транспортної накладної без внесення коригувань в дати (реквізити первинних документів), то суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення, що ці документи надійшли до нього поза межами встановленого п. 3.2.14. цього Договору строку.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись наведеними нормами процесуального закону, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем строку на передання Товариству з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" рахунків на оплату №1165 від 02.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1184 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, а також товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ГТ00-000027/000002503 від 09.11.2024.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача в період після спливу встановленого п. 3.2.14 Договору строку до звернення позивача до суду із позовом про необхідність направлення таких документів в оригіналах засобами поштового зв`язку.

Також судом враховано, що незважаючи на відсутність необхідних документів, як зазначає відповідач, ним 08.05.2025 (на наступний день після відкриття провадження у даній справі) було в повному обсязі сплачено послуги перевезення, надані відповідно до Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, що в свою чергу свідчить про достатність наявних у нього документів для оплати наданих послуг перевезення за Договором.

Тобто відповідач, підписавши акти датовані 09.11.2024 первинні документи, півроку не здійснював оплату послуг за такими актами та не звертався до позивача із вимогою надати документи (якщо вважав, що їх не надано), проте відразу сплатив спожиті послуги після звернення позивача до суду, що не може вважатися добросовісною поведінкою суб`єкта господарювання та свідчить про суперечливу поведінку Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг".

Щодо податкової накладної суд зазначає про наступне.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної (1); дата складання податкової накладної (2); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг (3); податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу) (4); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг (5); опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг (6); ціна постачання без урахування податку (7); ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні (8); загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку (9); код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (10); індивідуальний податковий номер (11).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 201.2. статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було своєчасно зареєстровано податкове зобов`язання за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 18.11.2025, відповідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" зареєстровано податкове зобов`язання по наданню Товариству з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" послуг за перевезення нафтопродуктів (за маршрутом Констанца (Румунія) - Рені (237 км) загальною вартістю 17 000,00 грн (ПДВ - 0).

Також позивачем було своєчасно зареєстровано податкове зобов`язання за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн, що підтверджується квитанцією про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 18.11.2025, відповідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" зареєстровано податкове зобов`язання по наданню Товариству з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" послуг за перевезення нафтопродуктів (за маршрутом Рені - Одеса (298 км) загальною вартістю 9 600,00 грн (ПДВ - 1 600,00 грн).

Судом враховано, що у відповідності до п. 3.2.14 Договору позивач зобов`язався, зокрема надати відповідачу податкову накладну.

Так, податкові накладні №18 від 09.11.2024 (податкове зобов`язання за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн) та №19 від 09.11.2024 (податкове зобов`язання за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн) були направленні позивачем відповідачу через систему електронного документообігу та відповідні документи містять електронний цифровий підпис Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" та відмітку "Документ доставлено контрагенту".

При цьому, навіть не направлення податкової накладної позивачем безпосередньо відповідачу електронної поштою, не нівелює висновки суду щодо наявності у відповідача обов`язку з оплати послуги у повному обсязі, в тому числі ПДВ, оскільки саме факт реєстрації податкової накладної (а не її направлення контрагенту) в Єдиному реєстрі податкових накладних (та прийняття її органом податкової служби) дає право покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" вважає, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з 16.11.2024, тобто позивач рахує строк, визначений пунктом 4.2 Договору (5 банківських днів), з дати створення ним таких документів, як Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 та №1183 від 09.11.2024, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ГТ00-000027/000002503 від 09.11.2024, а також податкових накладних №18 від 09.11.2024 та №19 від 09.11.2024, а саме - з 11.11.2024 (оскільки 09.11.2025 - субота).

Однак позивачем не враховано, що лише після реєстрацій податкових накладних №18 від 09.11.2024 та №19 від 09.11.2024 є 18.11.2024, можна дійти висновку, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання з надання позивачу повного пакету документів, який згідно п. 3.2.14 Договору включає також податкові накладні.

Отже, враховуючи дату реєстрації податкових накладних 18.11.2024, відповідач з цієї дати є таким, що отримав всі передбачені п. 3.2.14 Договору документи.

Відтак, враховуючи п. 4.2 Договору та положення статті 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку, з урахуванням реєстрації податкових накладних 18.11.2024, надані позивачем послуги перевезення за Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №1182 від 09.11.2024 на суму 17 000,00 грн та №1183 від 09.11.2024 на суму 9 600,00 грн повинні були бути оплачені відповідачем до 25.11.2024, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання взятих на себе зобов`язань за Договором з 26.11.2024.

При цьому у відзиві на позов відповідач просив закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення боргу у розмірі 26 000,00 грн, у зв`язку з оплатою боргу у повному обсязі, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію №184 від 08.05.2025 (призначення платежу: Оплата за транспортні перевезення згідно Договір перевезення №24-31.10 П від 31.10.24р. ПДВ 20% 4433,33 грн).

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору в частині стягнення основного боргу у розмірі 26 000,00 грн припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 26 000,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушив своє зобов`язання з оплати спожитих послуг перевезення, оскільки ним було сплачено борг із простроченням - лише 08.05.2025.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 327,15 грн та 3% річних у розмірі 367,02 грн, нарахованих за період з 16.11.2024 по 02.05.2025.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті поставленого товару у повному обсязі не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних (з врахуванням визначеної судом дати, з якої відповідач порушив зобов`язання), прийшов до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" 3% річних у розмірі 345,22 грн.

В іншій частині заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 21,80 грн обраховані невірно, оскільки позивачем невірно визначено дату з якої відповідач є таким, що прострочив, а відтак задоволенню не підлягає.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат (з врахуванням визначеної судом дати, з якої відповідач порушив зобов`язання), керуючись приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено обов`язок суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, прийшов до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" інфляційних втрат у розмірі 1 327,15 грн.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" підлягають частковому задоволенню, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1 327,15 грн та 3% річних у розмірі 345,22 грн.

Провадження у справі №910/5575/25 за вимогою про стягнення суми основного боргу у розмірі 26 600,00 грн слід закрити, а в іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Щодо розподілу між сторонами судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" коштів у розмірі 28 294,17 грн, за розгляд якої підлягає сплаті судовий збір, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У відповідності до наведених приписів закону за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,8).

В той же час, Товариство з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" за звернення до господарського суду із даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2113 від 02.05.2025.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" після відкриття провадження у справі №910/5575/25 було сплачено суму основного боргу у розмірі 26 600,00 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі в цій частині боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У частині 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, судовий збір у сумі 2 882,95 грн (605,60 грн надмірно сплаченого збору + 2 277,35 грн судового збору, пропорційно до розміру вимоги, щодо якої провадження у справі закрито) не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду спору у справі №910/5575/25, тому суд, керуючись принципом процесуальної економії, вбачає за необхідне відразу повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" вказану суму судового збору.

Щодо судового збору у розмірі 145,05 грн, то згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в цій частині покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" (01001, м. Київ, вул. Ступки Богдана, буд. 3, офіс 7; ідентифікаційний код 45303300) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 5, н.п. 501; ідентифікаційний код 35818037) інфляційні втрати у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) грн 15 коп., 3% річних у розмірі 345 (триста сорок п`ять) грн 22 коп. та судовий збір у розмірі 143 (сто сорок три) грн 18 коп. Видати наказ.

3. Закрити провадження в частині вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТС Трейдінг" суми основного боргу у розмірі 26 600,00 грн.

4. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Академія Міжнародних Транспортних Перевезень" (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 5, н.п. 501; ідентифікаційний код 35818037) з Державного бюджету України судовий збір в частині 2 882 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн 95 коп., сплачений за платіжною інструкцією №2113 від 02.05.2025.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко