21.08.2025Справа № 910/9878/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши матеріали
про визнання недійсними актів, встановлення відсутності заборгованості
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив: визнати недійсними три акти виконаних робіт від 31.07.2025, які відповідач надав на підставі договору № 23/06-2025 від 23.06.2025; встановити відсутність заборгованості позивача перед відповідачем за вказаним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ТОВ «Театр Аніма» (що в тексті позовної заяви йменується позивачем) та ТОВ «Новіс 009» (що в тексті позовної заяви йменується відповідачем) укладено договір № 23/06-2025 від 23.06.2025, відповідно до якого відповідач зобов`язувався надати певні послуги, а позивач - оплатити їх після підписання акту виконаних робіт. Проте, акт виконаних робіт, на підставі якого відповідач вимагає оплату, не був погоджений позивачем, не підписувався уповноваженою особою позивача та фактичне надання послуг за ним відповідачем не підтверджено. Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача, спрямовані на стягнення коштів за непогоджені роботи, є необґрунтованими.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з частиною 1 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
У пункті 2 частини 3 статті 162 ГПК України зазначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Так, у позовній заяві позивачем визначено фізичну особу ОСОБА_1 , відповідачем указано фізичну особу ОСОБА_2 , які не мають статусу фізичної особи-підприємця.
Суд зауважує, що у вступній частині позовної заяви указано адресу та ідентифікаційний номер позивача безпосередньо ОСОБА_1 , як фізичної особи.
Таким чином, оскільки у вступній частині позовної заяви позивачем визначено фізичну особу ОСОБА_1 та зазначеного його ідентифікаційний номер та адресу місця проживання, суд дійшов висновку про те, що позивачем є саме фізична особа ОСОБА_1 .
При цьому, щодо відповідача - фізичної особи ОСОБА_2 , у вступній частині позовної заяви вказано адресу та ідентифікаційний код юридичної особи ТОВ «Новіс 009».
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 являється одним із засновників (учасників) та кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «Новіс 009».
Юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Так, господарському суду підвідомчі спори за участі фізичних осіб, що виникли з корпоративних правовідносин, та справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Із наведеного в позовній заяві обґрунтування слідує, що спір виник із приводу виконання цивільно-правового договору № 23/06-2025 від 23.06.2025, укладеного між двома юридичними особами.
У той же час, визначення в позовній заяві в якості сторін у господарському спорі фізичних осіб не відповідає визначеним у статтях 4, 20, 45 ГПК України критеріям для визначення спору підвідомчим господарському суду, оскільки спір у даній справі не є корпоративним.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина 6 статті 175 ГПК України).
Судом ураховано, що предмет даного спору виник із господарських правовідносин щодо виконання цивільно-правового договору, укладеного між двома юридичними особами, що при належному визначені суб`єктного складу сторін згідно з положеннями статей 4, 45 ГПК України відповідатиме підвідомчості господарському суду.
Однак, зважаючи виключно на визначений у позовній заяві суб`єктний склад сторін, якими зазначено фізичних осіб, які не мають статусу фізичної особи-підприємця, та приймаючи до уваги, що спір у справі не виник із корпоративних правовідносин, розгляд відповідного спору наразі віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 233, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними актів, встановлення відсутності заборгованості відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до положень статей 254-257 протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Дата підписання: 21.08.2025 року.

Суддя К.В. Полякова