РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2025Справа № 910/11875/24

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", м. Київ

до Житлово-будівельний кооператив "Авіатор-11", м. Київ

про стягнення 418 632,46 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Лівочка М.О. (в порядку самопредставництва);

від відповідача: Шкворець Я.А. (адвокат за довіреністю від 05.11.2024 року);

Лапіка О.Л. (керівник).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.09.2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Житлово-будівельний кооператив "Авіатор-11" (відповідач) суми заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води (ГВП) за період з 10.2021 по 07.2024 в розмірі 101 616,84 грн, інфляційних втрат в розмірі 37 090,15 грн, 3% річних в розмірі 8 385,48 грн, суми заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 року по 07.2024 року в розмірі 188 955,90 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 67 457,26 грн, суми 3% річних в розмірі 15 126,83 грн, у зв`язку з невиконання останнім умов Договору про надання послуги з централізованого постачання гарячої води №00100 від 24.10.2018 року в частині розрахунку за послуги з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) та за послуги з постачання гарячої води (ГВ).

Ухвалою від 16.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

07.11.2024 року від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідачем зазначено, що у нього відсутній борг зі сплати за гаряче водопостачання в доказ чого до відзиву долучено докази проведених сплат в 2021 та 2022 роках.

Ухвалою від 13.12.2024 року розгляд справи було постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 21.01.2025 року.

В засіданні 21.01.2025 року в справі оголошено перерву до 08.04.2025 року.

В засіданні 08.04.2025 року в справі оголошено перерву до 20.05.2025 року.

19.05.2025 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що між сторонами підписано акт звіряння взаєморозрахунків, відповідно до якого за відповідачем відсутній борг за визначений в позові період.

В засіданні 20.05.2025 року в справі оголошено перерву до 01.07.2025 року.

В засіданні 01.07.2025 року в справі оголошено перерву до 12.08.2025 року.

В судовому засіданні 12.08.2025 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 року постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

Між позивачем (далі - виконавець) та відповідачем (споживач) 24.10.2018 року було укладено Договір №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води (надалі - Договір), відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання гарячої води у будинок відповідача, а відповідач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати надані послуги відповідно до умов, викладених в Договорі.

Відповідно до умов Договору послуги надаються до будинку за адресою: м. Київ, пр. Правди (Європейського Союзу), будинок 33. (п. 1.5. Договору).

Позивач здійснює централізоване водопостачання гарячої води безперебійно до визначеного будинку в м. Києві.

Окрім того, 30.09.2021 року позивачем на офіційному веб-сайті КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (https://kte.kmda.gov.ua/) було опубліковано текст Договору про надання послуги з постачання гарячої води за формою, встановленими Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 року №1022.

Відповідач, який є обслуговуючою компанією будинку, після публікування позивачем тексту Договору про надання послуги з постачання гарячої води за формою, встановленими Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 року №1022 не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з виконавцем комунальної послуги (позивачем) відповідний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Позивачем було розміщено повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг в приміщеннях ЦОК.

З огляду на наведені обставини, Договір про надання послуги з постачання гарячої води між КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та відповідачем є укладеним.

На підставі п. 31 Договору вартістю послуг з ПГВ та послуги з постачання теплової енергії є встановлені відповідно до законодавства тарифи.

Положеннями п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.

Відповідно до п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

На підтвердження факту надання послуг позивач надає інформацію про дату підключення гарячого водопостачання споживачів, виставлені відповідачу рахунки на оплату та розрахунок заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) та послуги з постачання гарячої води (ГВ), відповідно до якого з 11.2021 року за відповідачем рахується борг в розмірі 101 616,84 грн за ПГВ і з 12.2021 року за відповідачем рахується борг в розмірі 188 955,90 грн за ГВ.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що у відповідача наявна заборгованість суми заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води (ГВП) за період з 10.2021 по 07.2024 в розмірі 101 616,84 грн, інфляційних втрат в розмірі 37 090,15 грн, 3% річних в розмірі 8 385,48 грн, суми заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 11.2021 року по 07.2024 року в розмірі 188 955,90 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 67 457,26 грн, суми 3% річних в розмірі 15 126,83 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що у нього відсутній борг зі сплати за гаряче водопостачання в доказ чого до відзиву долучено докази проведених сплат в 2021 та 2022 роках, окрім того, між сторонами підписано акт звіряння взаєморозрахунків, відповідно до якого за відповідачем відсутній борг за визначений в позові період.

Оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором енергопостачання, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі параграфу 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Будинок за адресою пр. Правди (Європейського Союзу), 33 в м. Києві перебуває під обслуговуванням відповідача, а позивач здійснює централізоване водопостачання гарячої води безперебійно до вказаного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

На підставі ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Згідно п. 1 Розділу II Базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг Наказу від 22.11.2018 року МІНІСТЕРСТВО РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ, БУДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВО- КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» - загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку гарячої води (Vгвпбуд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку ГВП або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг теплової енергії, спожитої у будівлі/будинку на гаряче водопостачання (Qгвпбуд) визначається за допомогою вузла обліку теплової енергії або розрахунково, як приведений до обсягу теплової енергії загальний обсяг спожитої будівлею/будинком гарячої води (Vгвпбуд).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості за послуги з постачання відповідачу гарячої води за особовим рахунком №10101, заборгованість останнього становить:

- з 11.2021 року за відповідачем рахується борг в розмірі 101 616,84 грн за ПГВ;

- з 12.2021 року за відповідачем рахується борг в розмірі 188 955,90 грн за ГВ.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються: шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку. Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг.

Таким чином, у відповідача існує обов`язок сплати позивачу комунальної послуги з абонентського обслуговування постачання теплової енергії та гарячої води за визначений період.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Втім, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено повну оплату визначеного позивачем боргу, що підтверджується випискою по рахунку позивача за 01.12.2021 року, відповідно до даних якої відповідачем проведено оплату за ГВП за жовтень 2021 року в розмірі 50 000,00 грн, а також платіжними дорученнями №180 від 31.01.2022 року на суму 105 000,00 грн (плата за ГВП за грудень 2021 року) та №186 від 06.04.2022 року на суму 266 116,10 грн (плата за ГВП за січень-лютий 2022 року).

Зазначена обставина підтверджує проведення відповідачем повного розрахунку за послуги з ПГВ та ГВ за визначений позивачем період ще до звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивачем самостійно підтверджено повне проведення відповідачем розрахунку за отримані послуги, а саме, Актами звіряння взаєморозрахунків за послуги з постачання гарячої води (ГВ) та послуги з централізованого постачання гарячої води (ПГВ), відповідно до змісту яких сальдо за вказані послуги за даними виконавця становить 0,00 грн.

Вказані акти підписані позивачем в особі начальника ЦОК №3 КП «Київтеплоенерго» Цимбал Л.В.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується обставина повного виконання відповідачем умов Договору з оплати послуг з постачання гарячої води (ГВ) та послуг з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) до моменту звернення позивача до суду з даним позовом.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В процесі розгляду справи сторони доводили суду існування різних (протилежних) обставин, які, на їх думку, мали значення для справи і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог або заперечень.

Втім, Суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обставин, викладених у позовній заяві, хоч йому було створено усі можливості для цього, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, оцінивши надані учасниками справи доказі в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позовних вимог в справі №910/11875/24.

Судовий збір позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 18.08.2025 року.

Суддя С. МОРОЗОВ