ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2025 р. Справа№ 910/15300/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025

у справі № 910/15300/24 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС»

про стягнення 226 710,51 грн

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15300/24 задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн.

Задовольняючи заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами та співмірні вартості наданих послуг адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/15300/24 скасувати та прийняти нове, яким зменшити витрати на правову допомогу, які поніс позивач під час розгляду даної справи.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт зауважує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу зазначений позивачем у сумі 46 000,00 грн є значно завищеним та не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості, пропорційності до предмету спору у розумінні ч.4 ст. 126, ч.5 ст. 129 ГПК України, оскільки справа розглядалась у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, фактично за наявності двох документів, є не складною, адже витрати на правову допомогу від ціни позову складають частину.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, позивач надав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 без змін.

Крім того, позивач вважає, що апелянт у апеляційній скарзі не обгрунтував підстави для скасування додаткового рішення, зменшення витрат на професійну правничу допомогу та не надав жодних доказів неспівмірності. Також не визначив розмір, до якого варто зменшити такі витрати.

На думку позивача, розмір витрат є реальним, розмуним, обгрунтованим, пропорційним до предмету спору та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих послуг; ціною позову та значенням справи для позивача.

Таким чином, позивач вважає, що місцевий суд з увахуванням відсутності відповідних доказів та клопотання відповідача про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись, зокрема, ст.ст. 126, 129 ГПК України прийняв правильне, законне та обгрунтоване додаткове рішення, яке не може бути скасовне через незгоду з ним відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі № 910/15300/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Майданевич А.Г. (головуючий суддя), суддів: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 витребувано матеріали справи №910/15300/24 з Господарського суду міста Києва, які надійшли до Північного апеляційного господарського суду 05.06.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі № 910/15300/24 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2025, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №91015300/24 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції відповідача, переглядає справу №910/153020/24 у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» про стягнення 226710,51 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» інфляційні втрати у розмірі 160138 грн 07 коп. та 3% річних у розмірі 66 572,44 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 720,53 грн.

23.04.2025 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15300/24, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15300/24 задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46 000,00 грн.

Задовольняючи заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами та співмірні вартості наданих послуг адвоката із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Позивачем у позовній заяві, а також у відповіді на відзив наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які очікує він понести у зв`язку з розглядом даної справи. Крім того, відповідачем зазначено, що докази понесення позивачем витрат будуть надані ним відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України після ухвалення рішення по суті позовних вимог для вирішення питання про їх розподіл в порядку, передбаченому ст. 221 ГПК України.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення додано наступні документи:

- копія договору про надання правової допомоги №14/11-24 від 14.11.2024; копія рахунку на оплату від 11.12.2024 на суму 30 000,00 грн; копія акту виконаних робіт від 11.12.2024 на суму 30 000,00 грн; копію рахунку на оплату від 10.01.2025 на суму 16 000,00 грн, копію акту виконаних робіт від 10.01.2025 на суму 16 000,00 грн.

14.11.2024 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Куришко і Партнери» укладено договір №14/11-24 від 14.11.2024 про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони погодились, що гонорар Адвокатського об`єднання складається із загальної вартості (суми) згідно актів приймання-передачі наданих послуг. Гонорар обчислюється у наспному прядку:

- фіксований розмір, який становить 30 000,00 грн за підготовку та складення позовної заяви(п.п.4.1.1 договору);

- погодинна оплата з розрахунку вартості 1 (однієї) години роботи адвоката у розмірі 4 000,00 грн з інших видів правової допомоги, пов`язаних зі справою (п.п.4.1.3 договору).

Згідно із п.4.3 договору за результатами надання юридичної допомоги складється акт приймання-передачі надання послуг, що підписується сторонами.

11.12.2024 між позивачем та керівником Адвокатського об`єднання Куришко І.І. складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг, згідно з яким Адвокатське об`єднання надало позивачу професійну правничу допомогу з підготовки та складання позовної заяви, вартість послуг складає фіксований розмірі 30 000,00 грн.

Також 10.01.2025 між позивачем та Адвокатським об`єднанням складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг, згідно з яким Адвокатське об`єднання надало позивачу професійну правничу допомогу з підготовки та складання відповіді на відзив на позовну заяву, вартість послуг складає погодинну оплату (4 години) - 16 000,00 грн.

Всього виконано робіт на суму 46 000,00 грн.

У постановах від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

У разі недотримання вимог частини 4 вказаної статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано обґрунтованих заперечень проти заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Обґрунтовуючи розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції представник позивача посилався, зокрема, на підготовку та складання позовної заяви, розмір гонорару за складання якої становить 30 000,00 грн, а також відповіді на відзив на позовну заяву, що зайняло у адвоката 4 години, вартість яких становить 16 000,00 грн.

Колегією суддів під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів, що не потребує багато часу, тому, на думку колегії суддів, заявлена сума у розмірі 46 000,00 грн не відповідає критеріям співрозмірності та розумності.

Так, позовна заява складена на 3 аркушах, не потребує дослідження великої кількості доказів, пошуку судової практики, ґрунтується на основних правових нормах ЦК України щодо стягнення 3%, інфляційних витрат. Відповідь на відзив також за своїм змістом складає 4 аркуші, правова позиція позивача не була змінена у відповіді, судова практика, яку використав адвокат є давно сформованою, а тому витрати часу адвоката та складання позовної заяви та відповіді на відзив є значно завищеними.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, доцільність та необхідність виконання даних робіт (надання послуг), колегія суддів дійшла до висновку, що розумною та співмірною є компенсація витрат позивачу у розмірі 10 000,00 грн (складання позовної заяви - 7 000,00 грн, складання відповіді на відзив - 3 000,00 грн).

В іншій частині заявлені витрати на професійну правничу допомогу у цій справі не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не підлягають задовленню.

Усі інші доводи та міркування сторін, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/15300/24 слід задовольнити частково. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/15300/24 змінити, задовольнивши частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення та стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення, відмовити.

Керуючись статтями 129, 244, 269, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/15300/24 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/15300/24 змінити, викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/15300/24 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕКО ЛЮКС» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, буд. 1-А; ідентифікаційний код 35253898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, буд. 246; ідентифікаційний код 39744645) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНІКОМ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення, відмовити».

3. Видати наказ».

4. Матеріали справи №910/15300/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, порядку та строку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко