СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Харків Справа № 905/266/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії :

головуючий, суддя-доповідач суддіПопков Д.О. Стойка О.В., Істоміна О.А.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухвалене23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025)
у справі №905/266/25 (суддя Шилова О.М.)
за позовом ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция», м.Слов`янськ Донецької області
про стягнення 27654,14грн - 3% річних та 150005,24грн інфляційних.
В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. ОСОБА_1 , сел.Лиманівка Лозівського району Харківської області (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция», м.Слов`янськ Донецької області (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 27654,14грн - 3% річних та 150005,24грн інфляційних.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/266/25. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 позов ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция», м.Слов`янськ Донецької області, про стягнення 27654,14грн - 3% річних та 150005,24грн інфляційних - задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция» на користь ОСОБА_1 5815,28грн - 3% річних, 30517,94грн інфляційних, 495,41грн судового збору, 9,00грн поштових витрат.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 зазначити в рішенні про нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу до моменту виконання рішення - відмовлено.

4. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що суд перевірив розрахунки 3% річних та інфляційних і встановив, що Позивач неправомірно здійснив такі нарахування на 3% річних, судовий збір та поштові витрати, присуджені до стягнення рішенням від 14.03.2024 у справі №905/407/21, оскільки судовий збір і поштові витрати відносяться до складу судових витрат та їх сплата не є зобов`язанням у розумінні ст.ст.509, 625 ЦК України, а 3% річних не входять до основного боргу, на який відповідно до ст.625 ЦК України можуть нараховуватись 3% річних та інфляційні (такий висновок суду узгоджується з позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.08.2018 у справі №758/7649/16-ц, та позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.07.2019 у справі №910/1972/18 (п.25) та від 15.11.2019 у справі №905/1753/18 (п.62)).

4.1. Щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних, нарахованих на основний борг (вартість частки у статутному капіталі, стягнуту рішенням від 14.03.2024 у справі №905/407/21) за період 02.03.2021- 13.03.2025, місцевий суд зазначив, що такі нарахування є неправомірним, оскільки рішення суду у справі №905/407/21 ухвалене 14.03.2024, а законної сили набрало 16.04.2024; вказане рішення не є таким, що підлягає негайному виконанню, а тому з урахуванням приписів ч.2 ст.530 ЦК України і ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» Товариство прострочило виконання рішення суду у справі №905/407/21 з 24.04.2024 (на восьмий день від дня набрання рішенням законної сили).

На підставі викладеного стягненню на користь Позивача, за висновком місцевого суду, підлягають нараховані на стягнуту рішенням від 14.03.2024 у справі №905/407/21 вартість частки у статутному капіталі в розмірі 218837,16грн:

- 3% річних в сумі 5815,28грн за період 24.04.2024- 13.03.2025,

- інфляційні в сумі 27673,06грн за період травень 2024 року - лютий 2025 року.

Суд зауважив, що у цій справі Позивач не скористався правом заявити вимогу про стягнення з Товариства річних та інфляційних за період 02.03.2021- 23.04.2024, нарахованих за невиконання саме грошового зобов`язання виплатити частку, а не судового рішення про стягнення вартості частки, але з поданням позову у справі №905/266/25 Позивач такого права не втратив.

4.2. Суд першої інстанції зазначав, що рішення про стягнення вартості частки у статутному капіталі Товариства (справа №905/407/21) не створило нового грошового зобов`язання у розумінні ст.11 ЦК України, а захистило існуюче порушене право власника частки на отримання від Товариства грошових коштів (на виконання Товариством свого грошового зобов`язання).

Отже, у Позивача наявне право нарахувати інфляційні на суму невиплаченої частки з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту усунення такого порушення - тобто і за період до ухвалення рішення суду у справі №905/407/21.

4.3. Перевіривши розрахунок інфляційних за період 25.12.2020- 31.01.2021, місцевий суд встановив, що порядок їх нарахування не відповідає правилу, наведеному в п.23 постанови від 14.01.2020 у справі №924/532/19 Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу; при цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця; аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Отже, за висновком суду першої інстанції Позивач неправомірно нарахував на суму невиплаченої частки інфляційні за період грудень 2020 року, оскільки борг виник після 15 грудня; в межах визначеного позивачем періоду 25.12.2020- 31.01.2021 розрахунок інфляційних може бути здійснений лише за січень 2021 року.

4.4. Позивач просив суд стягнути з Відповідача нарахування на «борг 5061,70грн: інфляційні - 3209,75грн та 3% річних у розмірі 612,40грн за період з 02.03.2021 по 13.03.2025, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання своїх зобов`язань», тобто Позивач нараховував річні та інфляційні за період 02.03.2021- 13.03.2025 на суму 5061,70грн інфляційних, які нарахував у додатку №5 до позову за попередній період (25.12.2020- 31.01.2021) на вартість своєї частки у статутному капіталі Товариства в розмірі 218837,16грн.

В п.29 постанови від 14.01.2020 у справі №924/532/19 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відхилив твердження скаржника, зазначивши, що за змістом положень ст.ст.3, 509, 625 ЦК України передбачається правомірне нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період.

Наведена судова практика підтверджує неможливість нарахування 3% річних та інфляційних окремо на інфляційні, нараховані на суму боргу за попередній період (без урахування в розрахунку самої суми основного боргу), оскільки в розумінні ст.625 ЦК України самі по собі інфляційні нарахування не є основним боргом, на який можуть нараховуватись 3% річних та інфляційні.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 612,40грн - 3% річних та 3209,75грн інфляційних не підлягають задоволенню.

4.5. Щодо клопотання, заявленого на підставі ч.10 ст.238 ГПК України, місцевий суд зауважив:

- у позові відсутнє пояснення, що саме позивач розуміє під «сумою боргу»: вартість частки у статутному капіталі чи суми, які будуть стягнуті рішенням суду в цій справі;

- згідно зі ст.1 ГПК України саме Господарський, а не Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

За приписами ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

За висновком місцевого суду норма ч.10 ст.238 ГПК України:

- допускає продовження нарахування на суму боргу саме відсотків або пені, а не інфляційних втрат - отже, клопотання позивача зазначити в рішенні про нарахування інфляційних втрат на суму боргу до моменту виконання рішення є безпідставним;

- оперує поняттям «борг, на який нараховуються відсотки або пеня» - отже, дія цієї норми розповсюджується на так званий «основний борг», яким у правовідносинах сторін спору у справі №905/266/25 є вартість частки позивача у статутному капіталі відповідача, вже присуджена до стягнення рішенням суду від 14.03.2024 у справі №905/407/21;

- надає суду право зазначити саме в тому рішенні, яким стягується «борг, на який нараховуються відсотки або пеня», про продовження нарахування таких відсотків або пені до моменту виконання цього рішення - отже, припис ч.10 ст.238 ГПК України не розповсюджується на суми, заявлені до стягнення у справі №905/266/25, а клопотання зазначити в рішенні про нарахування 3% річних на суму боргу до моменту виконання рішення могло бути заявлено лише разом із вимогою про стягнення вартості частки у статутному капіталі, тобто у справі №905/407/21.

На підставі викладеного суд відмовив у задоволенні клопотання Позивача зазначити в рішенні про нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу до моменту виконання рішення.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області, не погодившись з ухваленим рішенням Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25, звернувся з апеляційною скаргою, за змістом якої просить:

- звільнити його від сплати судового збору у зв`язку із скрутним майновим становищем, що об`єктивно перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги;

- оскаржуване рішення скасувати повністю;

- зменшити суму позовних вимог;

- винести нове рішення яким задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення 26 603,55 грн.- 3% річних та 147 632,60 грн. інфляційних втрат з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция», 2 422,40 грн.- судових витрат та 44,00 грн.- почтові витрати.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином, як саме відбувається розрахунок інфляційних втрат та 3% річних програмою «ЛІГА Закон», тому дійшов помилкових висновків у своєму рішенні, оскільки, щоб розрахувати інфляційні втрати та 3% річних за допомогою цього калькулятора, користувач (позивач) повинен ввести лише періоди та суму боргу у певні поля. По місячно розраховує сама програма, без участі користувача (позивача), тому ствердження суду першої інстанції, що позивач сам вказав місяці грудень та січень не відповідає дійсності.

Отже, мала місце технічна помилка оскільки у самої таблиці калькулятора «ЛІГА Закон» ( додаток №5) період з 25.12.2020 по 01.03.2021 вказаний Позивачем вірно, але замість місяців січень та лютий, програма помилково вказала грудень та січень, однак звертаю увагу апеляційного суду що на остаточну суму розрахунку інфляційних за вказаний період, це не яким чином не вплинуло, оскільки індекси інфляції також були вказані вірно.

Крім того, відповідно до розрахунку інфляційних втрат, на основний борг 218 837,16 грн. за період з 25.12.2020 по 01.03.2021 чи з 01.01.2021р. по 01.03.2021 р., сума залишається однаковою - 5061,70грн., яку місцевий суд не перевірив та безпідставно зменшив на 2216,82 грн.

Позивачем було невірно визначено період та нараховані інфляційні і 3% річних тільки щодо другого грошового зобов`язання: на суму судового збору у розмірі 3300,63 грн., на суму 3% річних 1204,76 грн. та на суму поштових витрат у розмірі 168,20 грн, стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21.

Отже, на думку Скаржника, місцевий суд не повно з`ясував всі обставини що мають значення для справи та вийшов за межі позовних вимог, безпідставно змінив суму інфляційних втрат та період стягнення саме за невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання з 25.12.2020 р. і відмовив в задоволенні цієї вимоги повністю.

6.1. У мотивувальній частині арк.4-5 Позивач чітко вказує дві підстави щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних. Ствердження місцевого суду що Позивач нараховує річні та інфляційні на вартість частки у статутному капіталі тільки за невиконання рішення суду є хибним, позбавленим логіки та не відповідає дійсності, це підтверджується чіткими періодами нарахувань вказаними у додатках 4,5,6 - як до судового рішення від 16.04.2024 р. так і після.

При цьому, ані в прохальної частині позову, ані в додатках щодо розрахунку інфляційних та 3% річних не йдеться про судове рішення, як підставу таких нарахувань, навіть немає жодної фрази «на підставі судового рішення». Навпаки, саме на арк.4-5 позовної заяви, на які посилається суд, позивач чітко зазначив, у зв`язку з чим, були визначені такі періоди нарахувань згідно ст.625 ЦПК України.

Місцевим судом не доведено що Позивач окремо заявляв вимоги щодо стягнення інфляційних та 3% річних за період з 16.04.2024 по 13.03.2025 року.

Позивач не надавав жодних розрахунків саме за цей період. У позовній заяві чітко вказано: з моменту порушення грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження Позивача щодо визначення періоду нарахування заборгованості та штрафних санкцій.

До того ж, Позивач не просив змінювати підставу позову, місцевий суд це зробив з власної ініціативи.

Суд не має права самостійно встановлювати предмет спору та обсяг позовних вимог і самостійно, безпідставно вирішувати про зменшення суми позову.

Всупереч діючому законодавству, судової практики, у цій справі, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог навпаки, саме для запобігання ефективному захисту прав позивача, оскільки у прохальної частині позову чітко зазначено що Позивач просив стягнути інфляційні втрати та 3% річних на підставі викладеного вище та керуючись статтями 3, 11, 15,16, 80, 509,610,612,625 ЦК України, а вказані до стягнення суми розраховані за конкретні періоди порушення грошового зобов`язання, як до рішення суду, так і після.

6.2. Твердження місцевого суду, що Позивач не заявляв до стягнення періоди: 25.12.2020 р., 02.03.2021 р. не відповідають дійсності. Підтвердження у додатках 4,5,6. Суд першої інстанції у своєму рішенні фактично вийшов за межі позовної вимоги вказавши період який не відповідає періоду заявленому у позові. У додатку № 5 «Розрахунок інфляційних втрат» чітко вказано період з 25.12.2020 р. по 01.03.2021 р., а не як вказує місцевий суд у своєму рішенні 25.12.2020- 31.01.2021 р. До того ж, Позивач не заявляв вимоги щодо такого періоду стягнення .

Крім того, твердження суду, що Позивач застосував індекси інфляції за грудень 2020 року та січень 2021 року не відповідають фактичним обставинам справи. (додаток №5)

Це підтверджується наступним доказом, за даними Держстату України індекс інфляції за грудень 2020 року склав 100,9%, за січень 2021 року 101,3%, за лютий 2021 року 101,0%.

6.3. Твердження місцевого суду, що рішення про стягнення вартості частки у статутному капіталі Товариства (справа №905/407/21) не створило нового грошового зобов`язання у розумінні ст.11 ЦК України, а захистило існуюче порушене право власника частки на отримання від Товариства грошових коштів (на виконання Товариством свого грошового зобов`язання), не відповідає дійсності, адже стягнуті рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 суми 3% річних в розмірі 1204,76 гривень за період з 25.12.2020 по 01.03.2021, судовий збір у розмірі 3300,63 гривень, також набули статусу грошового зобов`язання саме з моменту ухвалення судом такого рішення. До цього моменту у відповідача мало місце лише зобов`язання зі сплати вартості частки.

6.4. Фактично Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію з приводу того, що грошове зобов`язання виникає між сторонами із самого правопорушення, а не з рішення суду. Відтак, положення частини другої статті 625 ЦК України мають застосовуватись з урахуванням вказаного висновку Великої Палати Верховного Суду, що не зроблено місцевим судом.

6.5. Врахувавши арифметичні та методологічні помилки у позовній заяві, Апелянт просить апеляційний суд зменшити суму позовних вимог на 3423,23 грн. За здійсненим позивачем розрахунком, виконаним за допомогою калькулятора розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних «ЛІГА Закон», за порушення строків виплати частки та виконання рішення Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21, в межах визначеного позивачем строку, розмір 3% річних становить 26 603,55 грн. за період 02.03.2021 по 13.03.2025 з розрахунку:

а) на суму вартості частки у статутному капіталі ТОВ«Профдезинфекция» у розмірі 218837,16 грн. за період з 02.03.2021 по 13.03.2025, 3% річних - 26 476,30 грн;

б) на суму 3% річних 1204,76 грн, стягнутих рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 за період з 16.04.2024 по 13.03.2025, 3% річних - 32,80 грн;

в) на суму судового збору у розмірі 3300,63 грн, стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 за період з 16.04.2024 по 13.03.2025, 3% річних - 89,87 грн;

г) на суму поштових витрат у розмірі 168,20 грн, стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 за період з 16.04.2024 по 13.03.2025, 3% річних - 4,58 грн;

Розмір інфляційних втрат становить 147 632,60 грн. за період з 25.12.2020 по 13.03.2025 з розрахунку:

а) на суму вартості частки у статутному капіталі ТОВ«Профдезинфекция» у розмірі 218837,16 грн. за період з 25.12.2020 по 13.03.2025, інфляційні втрати - 147 041,60 грн;

б) на суму 3% річних 1204,76 грн, стягнутих рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 за період з 16.04.2024 по 13.03.2025, інфляційні втрати - 152,35 грн;

в) на суму судового збору у розмірі 3300,63грн, стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 за період з 16.04.2024 по 13.03.2025, інфляційні втрати - 417,38 грн.

г) на суму поштових витрат у розмірі 168,20 грн, стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 16.04.2024 у справі №905/407/21 за період з 16.04.2024 по 13.03.2025, інфляційні втрати - 21,27 грн;

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Товариством з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция», м.Слов`янськ Донецької області в межах визначеного апеляційним судом строку в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 05.06.2025р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А.

9. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 відмовлено ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25; апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 - залишено без руху та запропоновано усунути впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: сплатити судовий збір в розмірі 3633,60грн. (з урахуванням ухвали від 11.06.2025 про виправлення описки), шляхом надання до Східного апеляційного господарського суду оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору за наступними реквізитами.

10. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №905/266/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) та призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 в порядку письмового провадження, про що поінформувати учасників справи шляхом надсилання копії цієї ухвали.

11. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2025 витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/266/25, необхідні для розгляду апеляційної скарги.

12. Враховуючи викладене в п.п.8, 10 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, Господарський суд Донецької області в рішенні від 14.03.2024 у справі №905/407/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция» про стягнення 223528,23грн вартості частки у статутному капіталі Товариства та 1230,94грн - 3% річних за несвоєчасну виплату вартості частки у статутному капіталі (а.с.9-18) встановив такі обставини:

- Позивач був учасником Товариства з розміром частки у статутному капіталі 18,8676%, яку він сплатив у повному обсязі;

- на момент виходу Позивача зі складу учасників Товариства Статут останнього передбачав, що: учасник має право вийти з Товариства, повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше, ніж за один місяць до виходу (п.11.1.); учасник, який виходить із Товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства; порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника, а також порядок і строки її виплати встановлюються цим Статутом і законом (п.11.2.); виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з Товариства, і у строк до 12 місяців з дня виходу; учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного Товариством в даному році до моменту його виходу (п.11.3.);

- 23.12.2019 Позивач склав заяву, адресовану державному реєстратору та Товариству, про вихід зі складу учасників Товариства, яку того ж дня подав державному реєстратору для проведення відповідної реєстраційної дії;

- згідно з рішенням загальних зборів учасників Товариства (протокол №1 від 15.01.2020) вирішено внести зміни до Статуту Товариства, зокрема, що пов`язані з виходом позивача і ще одного учасника зі складу засновників;

- ринкова вартість частки Позивача, яка підлягає сплаті, складає 218837,16грн.

15. В рішенні від 14.03.2024 у справі №905/407/21 суд дійшов таких висновків:

- Позивач у зв`язку із виходом зі складу Товариства мав право на виплату вартості його частки у статутному капіталі Товариства;

- Товариство зобов`язане здійснити виплату вартості частини майна учасника, який вийшов, після затвердження звіту за відповідний рік у дванадцятимісячний строк з дня виходу;

- Товариство не довело виконання ним обов`язку з виплати Позивачу вартості частини майна, пропорційної його частці в статутному капіталі Товариства, установленої на момент виходу позивача зі складу засновників, тож наявні підстави для стягнення з Товариства на користь Позивача 218837,16грн;

- 3% річних за період 25.12.2020- 01.03.2021 від суми заборгованості у розмірі 218837,16грн становлять 1204,76грн;

- судовий збір в сумі 3371,39грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам; крім того, наявні підстави для відшкодування поизвачу 168,20грн витрат на відправлення Відповідачу позовної заяви з додатками.

Суд частково задовольнив позов у справі №905/407/21, стягнувши з Товариства на користь ОСОБА_1 218837,16грн - вартість частки у статутному капіталі Товариства, 1204,76грн - 3% річних, а також 3300,63грн судового збору та 168,20грн поштових витрат.

Рішення від 14.03.2024 у справі №905/407/21 набрало законної сили 16.04.2024, того ж дня на його виконання суд видав відповідний наказ (а.с.19).

16. 17.07.2024 Слов`янський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виніс постанови: про відкриття виконавчого провадження №75561528 за Наказом, про арешт коштів боржника та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (а.с.20-22).

17. Позивач стверджував, що на дату подання позовної заяви у справі №905/266/25 Наказ про примусове стягнення з відповідача загальної суми боргу 223510,75грн залишається не виконаним.

18. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень на дати 20.03.2025 і 21.05.2025 стан виконавчого провадження №75561528: відкрито (а.с.33).

19. Позовна заява містить три розрахунки позовних вимог на підставі ст.625 ЦК України:

1) розрахунок 3% річних та інфляційних, нарахованих за період 02.03.2021- 13.03.2025 на всі суми, стягнуті рішенням від 14.03.2024 у справі №905/407/21 (а.с.5);

2) розрахунок інфляційних, нарахованих за період 25.12.2020- 01.03.2021 на вартість частки Позивача у статутному капіталі Товариства, які (інфляційні) не були заявлені при поданні позову у справі №905/407/21 (а.с.6);

3) розрахунок 3% річних та інфляційних, нарахованих за період 02.03.2021- 13.03.2025 на суму інфляційних, розрахованих в додатку №5 до позову за період 25.12.2020- 01.03.2021 на вартість частки Позивача у статутному капіталі Товариства (а.с.7).

20. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного кодексу України, що регламентують відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

21. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності Позивачем (ст.ст.13, 74 ГПК) наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

22. Сутність розглядуваного місцевим судом спору полягає у спонуканні Відповідача до грошового зобов`язання, що виникло у останнього у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання зі здіснення розрахунку з виплати вартості частки Позивача у статутному капіталі Відповідача внаслідок виходу зі складу учасників, наявність і обсяг якого (зобов`язання), а також факт прострочення встановлений преюдиційним у розумінні ч.4 ст.75 ГПК рішенням суду.

Позовні вимоги були спрямовані не на повторне стягнення основного боргу, питання щодо якого було вирішено у межах попередньої справи між цими ж сторонами №905/407/21, а на захист права Позивача шляхом застосування спеціальних заходів відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, а саме - стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

23. Суть апеляційного перегляду полягає у перевірці обґрунтованості висновку місцевого суду про часткове задоволення заявлених позовних вимог про стягнення грошових коштів у світлі заперечень Позивача, які можуть бути зведені до таких тез:

- суд першої інстанції неправильно встановив, що Позивач самостійно визначав місяці для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, зазначені у позові розрахунки виконуються автоматично програмою. Технічна помилка у відображенні місяців (грудень/січень замість січень/лютий) не вплинула на кінцевий результат (1);

- місцевий суд безпідставно зменшив суму інфляційних втрат на 2216,82грн, хоча в обох варіантах періоду (25.12.2020- 01.03.2021 чи 01.01.2021- 01.03.2021) розмір становить однаково 5061,70 грн. (2);

- суд першої інстанції перевищив процесуальні повноваження і фактично змінив підставу позову та самостійно визначив період нарахувань, відмовивши у частині заявлених вимог, хоча Позивач не заявляв і не змінював підстав позову (3);

- висновок суду, що 3 % річних, судовий збір та поштові витрати не утворюють грошового зобов`язання, є помилковим. Такі вимоги набувають характеру грошового зобов`язання з моменту ухвалення рішення суду, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (4);

- суд першої інстанції не застосував ч. 2 ст. 625 ЦК, яка підлягала застосуванню, і дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних у заявлених Позивачем періодах (5);

- Апелянт визнає часткові арифметичні неточності у розрахунках, однак остаточні суми 3 % річних (26 603,55 грн) та інфляційних втрат (147 632,60 грн) підтверджені калькулятором «ЛІГА Закон» та є правильними у зв`язку з чим останній просить зменшити позовні вимоги під час апеляційного перегляду (6).

24. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

25. Судова колегія, дослідивши матеріали справи та мотиви, покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що місцевий господарський суд дійшов висновків щодо тлумачення позовних вимог, які (висновки) не відповідають фактичним обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права у частині відмови у стягненні 3 % річних за період з 02.03.2021 по 13.03.2025 та інфляційних втрат за період з 25.12.2020 по 13.03.2025 з наступних підстав.

25.1. Прострочення грошового зобов`язання з виплати частки у статутному капіталі (а саме воно є базою для нарахування заявлених вимог) визначається не застосуванням ч.2 ст.530 ЦК до момент набрання рішенням законної сили, а спливом 12 місячного строку з моменту виходу учасника та у розглядуваному випадку настало з 25.12.2020, що є преюдиційною обставиною. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Позивач з цієї дати має право на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на суму основного зобов`язання, яке у межах справи № 905/407/21 було визначене у розмірі 218 837,16 грн.

25.2. У межах справи № 905/407/21 Позивач вже стягнув 3 % річних за період з 25.12.2020 по 01.03.2021. Отже, з огляду на відсутність доказів погашення основного боргу, Позивач має право на стягнення 3 % річних, нарахованих на суму 218 837,16грн за заявлений ним період з 02.03.2021 по 13.03.2025.

25.3. Інфляційні втрати у межах справи № 905/407/21 не заявлялися та не стягувалися, відтак Позивач має право на інфляційну індексацію за увесь заявлений період прострочення з 25.12.2020 по 13.03.2025:

- зі змісту п.6 Методики, затвердженої Наказом Державного комітету статистки №265 від 27.07.2007р., вбачається, що мінімальний період застосування індексу є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. У разі здійснення боржником часткових платежів в перебігу загального періоду нарахування інфляційної індексації з моменту виникнення боргу і до моменту її повного погашення, кредитор управнений вимагати стягнення інфляційної індексації у загальному розмірі, що розраховується як сума інфляційних індексації, визначених відносно кожної частини первісної суми боргу за період з моменту початку прострочення до моменту погашення відповідної частини, а отже змінюється лише дата кінця періоду прострочення у порівнянні для кожної суми часткової оплати, тоді як початок перебігу прострочення у них один;

- специфіка нарахування інфляції відповідно до методики статистики полягає у тому, що мінімальний період нарахування становить повний місяць, а тому інфляційна індексація може нараховуватися у межах заявленого періоду, починаючи з січня 2021 по лютий 2025;

- саме цей період і відображений у розрахунках Позивача;

- "обмежувальна" інтерпретація судом нарахувань лише за невиконане судове рішення є помилковою та не відповідає підставам позову та викладеним розрахункам позовних вимог і розцінюється апеляційним судом несумісною із вимогами ст.14 ГПК.

25.4. Своєю чергою, база для нарахування становить виключно 218 837,16 грн., усі інші суми у розрахунку правильно розцінені місцевим судом як такі, що не входять до бази індексації, осквільки судове рішення не змінює їх правової природи (про що прямо зазначає і сам Апелянт) - судовий збір, поштові витрати є судовими витратами, а не боргом з виплати вартості частки.

Водночас, ст. 625 ЦК не передбачає інфляційну індексацію та 3 % річних щодо судових витрат, адже їх природа зумовлена виключно публічно-правовими приписами процесуального законодавства за участю держави (ст.ст.124-129 ГПК), а не цивільно-правовими відносинами між учасниками провадження (ст.1 ЦК)

25.5. Таким чином, виходячи з установлених апеляційним судом обставин та правильного визначення бази для нарахувань, розмір грошового зобов`язання, на який поширюються положення ст. 625 ЦК, складає 218 837,16 грн. За заявлений Позивачем період прострочення суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що на цю суму підлягають стягненню:

- 3 % річних у розмірі 26 476,30 грн. за період з 02.03.2021 по 13.03.2025;

- інфляційні втрати у розмірі 147 041,60 грн. за період з 01.01.2021 по 28.02.2025.

26. Відносно твердження Скаржника щодо зменшення позовних вимог під час апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає, що зменшити розмір позовних вимог за ст. 46 ГПК Позивач може лише до ухвалення судового рішення. На стадії апеляційного перегляду за ст. 274 ГПК Позивач може лише відмовитися від позову.

Отже, сфомульовані Позивачем апеляційні вимоги розглядаються:

- як вимоги про скасування рішення повністю, що неможливо, оскільки частина позовних вимог, які підлягали задоволенню, була судом правильно задоволена;

- як ухвалення нового рішення про стягнення лише частини сум, що були первісно заявлені у позові (межі перегляду відносно результатів нового розгляду справи).

Таким чином, будь-які посилання Скаржника на зменшення сум позову є безпідставними і не можуть слугувати підставою для перегляду рішення суду в частині задоволення законних вимог Позивача.

27. З огляду на викладені в п.п.24-26 цієї постанови міркування та допущені місцевим судом порушення норм матеріального права, керуючись п.4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про часткове скасування рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 20 661,02грн. - 3% річних та 116 523,66грн. інфляційної індексації, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення відповідної частини позовних вимог та часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

28. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду зумовлює розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги між сторонами пропорційно задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду.

Будь-яких інших витрат, передбачених ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України сторонами у відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.124 цього Кодексу до розгляду не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74 -76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Слов`янськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 20 661,02грн. - 3% річних та 116 523,66грн. інфляційної індексації, у зв`язку з чим викласти абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция» (84122, Донецька область, м.Слов`янськ(з), вул.Добровольського, 32; ідентифікаційний код 25330313) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 26 476,30грн - 3% річних, 147 041,60грн інфляційної індексації, а також 2 957,41грн. судових витрат зі сплати судового збору.»

3. В іншій частині рішення Донецької області від 23.05.2025 (повний текст підписано 28.05.2025) у справі №905/266/25 залиши без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профдезинфекция» (84122, Донецька область, м.Слов`янськ(з), вул.Добровольського, 32; ідентифікаційний код 25330313) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 548,89грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова набирає сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.08.2025р.

Головуючий суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна