УХВАЛА

м. Київ

20.08.2025Справа № 910/1920/18
за скаргою Антимонопольного комітету України

на дії державного виконавця у справі

за позовом Антимонопольного комітету України

до Державної авіаційної служби України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

1) Міністерство юстиції України,

2) Міністерство інфраструктури України

про зобов`язання виконати рішення,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Солонюк К.Г.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 (суддя Картавцева Ю.В.) позов задоволено повністю. Зобов`язано Державну авіаційну службу України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код: 37536026) виконати п. 73 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.12.2016 №526-р, а саме: розробити та затвердити в установленому порядку нормативно-правовий акт, який має встановити чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах. Стягнуто з Державної авіаційної служби України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ідентифікаційний код: 37536026) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код: 00032767) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

24.07.2018 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі № 910/1920/18 видано накази.

Через діловодство суду 06.08.2025 від Антимонопольного комітету України надійшла скарга на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2025 поновлено строк звернення зі скаргою та призначено скаргу Антимонопольного комітету України до розгляду у судове засідання на 20.08.2025.

Через систему "Електронний суд" від Міністерства юстиції України надійшли заперечення на скаргу, в яких просили відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні 20.08.2025 представник заявника підтримав подану заяву, представник відповідача заперечував проти її задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до наступного висновку.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року в справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00), від 27.07.2004 року в справі "Ромашов проти України" (заява № 67534/01), від 19.03.1997 року "Горнсбі проти Греції" зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 року в справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії статті 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 року існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також, у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав/ людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

З вищевикладеного вбачається, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних ("Артіко проти Італії", рішення від 13.05.1980 року). Особливо це стосується права на доступ до правосуддя в світлі того демократичному суспільстві право на справедливий суд, а саме: не сподівання, що справа не лише буде розглянута, але й державна влада буде дотримуватися прийнятого судом у відповідній справі остаточного рішення, буде діяти з урахуванням встановлених в ньому юридичних фактів і прав осіб та забезпечуватиме таким чином виконання рішення суду.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини поняття "майна" охоплює цілу низку інтересів економічного характеру: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема, акції, патенти, відшкодування шкоди згідно з рішеннями арбітражу, право на пенсію, право на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому (постанова Європейського суду у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції").

За умовами статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 57210639 з примусового виконання наказу № 910/1920/18, виданого 24.07.2018 Господарським суд міста Києва, про зобов`язання Державної авіаційної служби України (далі - Державіаслужба/Боржник) виконати п. 73 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.12.2016 №526-р, а саме: розробити та затвердити в установленому порядку нормативно-правовий акт, який має встановити чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах.

У відповідності до вимог статей 3, 4, 24-27 Закону України "Про виконавче провадження", 14.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Даною постановою боржнику зазначено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 18.12.2018, керуючись нормами статей 3, 27, 40, 42 Закону, державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

У встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк та станом на 16.10.2019 інформація від боржника щодо виконання рішення суду до Відділу не надійшла. Про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішення суду, боржником не повідомлено. Документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій боржником не надано.

01.03.2019, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону, державним виконавцем направлено вимогу повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

На виконання вимоги, Державіаслужба листом від 26.03.2019 № 1.14-2123-19 повідомила державного виконавця, що частково виконано рішення суду, розроблено в установленому порядку проект нормативно-правового акту, який встановлює чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах. Однак наразі у відповідності до вимог чинного законодавства триває процедура його погодження.

Ухвалою Господарського суду від 18.04.2019 № 910/1920/18 заяву Державіаслужби про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 № 910/1920/18 задоволено.

Відстрочено виконання Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 № 910/1920/18 до 19.06.2019.

У зв`язку з чим, 20.05.2019 державним виконавцем винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій 19.06.2019. 01.07.2019, керуючись ч. 5 ст. 35 Закону, державним виконавцем винесена постанова про поновлення вчинення виконавчих дій та направлена вимога повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання.

На виконання вимоги від 01.07.2019, Державіаслужба листом від 25.07.2019 № 1-14-5050-19 повідомила державного виконавця, що триває процедура погодження в установленому порядку нормативно-правового акту.

Вимоги виконавчого документа станом на 16.10.2019 не виконано.

16.10.2019 державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту у розмірі 5100 грн та, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, державним виконавцем направлено вимогу повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2020 № 640/22149/19 скасовано постанову від 16.10.2019 № 57210639 про накладення арешту.

У подальшому державним виконавцем неодноразово направлялися вимоги повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

Протягом 2018-2021 років боржником повідомлялись державному виконавцю поважні причини невиконання рішення суду.

Згідно листа Державіаслужби від 26.10.2021 № 1.2.14-7084-21 на вимогу державного виконавця повідомлено таке: «Державною авіаційною службою України доопрацьовується розроблений проєкт наказу забезпечення виконання зобов`язань за Угодою. Виконання рішення суду, в частині затвердження в установленому порядку нормативно-правового акта, можливе лише після отримання всіх необхідних погоджень проекту нормативно-правового акта заінтересованими органами та проходження процедури його державної реєстрації в Міністерстві юстиції України, які не залежать на пряму від Державної авіаційної служби України».

25.05.2023 державним виконавцем надіслано на адресу Державіаслужби вимогу щодо причин невиконання рішення суду та зобов`язаного останнього повідомити конкретно вжиті заходи, які здійснювались боржником на його виконання у строк до 15.06.2023.

Станом на 19.06.2023, у визначений Законом строк, боржником рішення суду не виконано, а також не повідомлено державного виконавця щодо поважності причин такого невиконання.

19.06.2023 державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту у розмірі 5100 грн та, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, державним виконавцем направлено вимогу повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

На виконання рішення суду наказом Державіаслужби від 16.09.2024 № 707 (далі - наказ), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2024 за №1610/42955 затверджено Авіаційні правила України «Вимоги до надання послуг з наземного обслуговування та порядок визначення відповідності суб`єктів авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування на підставі декларації».

Вказані авіаційні правила погоджені серед іншого Головою Антимонопольного комітету України Павлом Кириленком .

Пунктом 5 встановлено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 4, який набирає чинності через 3 місяці з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні. Згідно з даними Єдиного державного реєстру нормативно правових актів вищевказаний наказ опублікований в Офіційному віснику України 27.11.204 № 99, ст. 6379. Отже, наказ набрав чинності 27.11.2024.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

29.11.2024 виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже наказ про примусове виконання рішення від 24.07.2018, яким було зобов`язано Державну авіаційну службу України виконати п. 73 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 06.12.2016 №526-р, а саме: розробити та затвердити в установленому порядку нормативно-правовий акт, який має встановити чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах, є таким, що виконаний відповідачем шляхом прийняття наказу Державіаслужбою від 16.09.2024 № 707, яким затверджено Авіаційні правила України «Вимоги до надання послуг з наземного обслуговування та порядок визначення відповідності суб`єктів авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування на підставі декларації», які погодженні головою Антимонопольного комітету України.

Суд наголошує, що доводи скарги озвучені представником позивача зводяться виключно до не згоди зі змістом Авіаційних правил України «Вимоги до надання послуг з наземного обслуговування та порядок визначення відповідності суб`єктів авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування на підставі декларації», які затверджені наказом Державної авіаційної служби України 16 вересня 2024 року №707 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2024 року за №1610/42955, які не можуть слугувати підставою для скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Частинами 1, 3 статті 343 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За наведених обставин, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні скарги Антимонопольного комітету України на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича у повному обсязі.

Керуючись ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Антимонопольному комітету України у задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.08.2025.

Суддя Н.І. Зеленіна