ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/426/24

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про забезпечення позову в справі

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфрейт"

про стягнення 302 035,10 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфрейт"

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про визнання відсутності права на стягнення заборгованості,

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніфрейт" (далі - ТОВ "Юніфрейт") про стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, прийняту судом) 302 035,10 грн, з яких: 194 642,45 грн боргу, 6934,10 грн 3% річних, 12 746,26 грн інфляційних втрат та 87 712,29 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання взятих на себе згідно з договором від 30.12.2014 №80.1-14/1-66 позивачем були надані послуги, передбачені умовами договору, за період березень-грудень 2022 року, січень-грудень 2023 року, січень, лютий та 27 березня 2024 року, які не оплачені відповідачем.

ТОВ "Юніфрейт" у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти її задоволення, вказувало, зокрема, на те, що товариством умови договору виконувалися належним чином, що підтверджується актом звіряння розрахунків, до повномасштабного вторгнення країни-агресора та введення воєнного стану.

Господарська діяльність товариства безпосередньо пов`язана з діяльністю аеропорту "Бориспіль", працівники не мають можливості виконувати свою роботу та споживати комунальні послуги через заборону ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та частковою зупинкою діяльності аеропорту.

Послуги, які повинні надаватися позивачем згідно з умовами договору, фактично не надавалися ТОВ "Юніфрейт", яке не мало можливості отримувати такі послуги у зв`язку з недопуском до орендованого приміщення з 24.02.2022

ТОВ "Юніфрейт" також подало до суду зустрічну позовну заяву до ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", яку згідно з ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2024 прийнято до розгляду, про відсутність права стягнення заборгованості, яку обґрунтовано тим, що послуги, які повинні надаватись ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" за договором від 30.12.2014 № 80.1-14/1-66 та додаткових угод до нього, фактично не надавались, а ТОВ "Юніфрейт" фізично не має можливості отримувати такі послуги у зв`язку з не допуском до орендованого нежитлового приміщення з 24.02.2022.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просило відмовити в її задоволенні, вказуючи, зокрема, на те, що ТОВ "Юніфрейт" не вчинялися жодні дії, передбачені договором, а також не було доведено, що послуги товариством не отримувалися.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025, первісний позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Юніфрейт" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 194 642,45 грн боргу, 87 626,79 грн пені, 6927,85 грн 3 % річних, 12 746,26 грн інфляційних втрат та 4 529,15 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 та рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2024 у справі № 911/426/24 скасовано та справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

23.07.2025 матеріали справи №911/426/24 надійшли до Господарського суду Київської області та за результатом автоматизованого розподілу передані судді Антоновій В.М.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.07.2025 прийнято справу №911/426/24 до провадження судді Антонової В.М. та призначено підготовче засідання в справі на 26.08.2025.

31.07.2025 від ТОВ "Юніфрейт" надійшла заява.

01.08.2025 від ТОВ "Юніфрейт" надійшли письмові пояснення, клопотання про витребування доказів у ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та клопотання про витребування доказів у ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

04.08.2025 від ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшли пояснення.

21.08.2025 від ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшли заперечення до письмових пояснень ТОВ "Юніфрейт" та заява про забезпечення позову, в якій ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просить суд вжити заходи забезпечення позову ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" по справі № 911/426/24 шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Юніфрейт" у розмірі 306 565, 62 грн (заборгованість за договором №80.1-14/1-66 від 30.12.2014 в сумі 302 035, 10 грн та 4 530, 52 грн сума судового збору), що знаходяться на всіх банківських та розрахункових рахунках на строк до повного виконання рішення по справі № 911/426/24;

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи ТОВ "Юніфрейт" ідентифікаційний код юридичної особи 30383186, на строк до повного виконання відповідачем рішення по справі № 911/426/24.

Суд оглянув вказану вище заяву про забезпечення позову та встановив, що остання подана до суду без додержання вимог статті 139 ГПК України, тому не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне

Відповідно до пп.5, 6 ч.1 ст.139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, але не виключно ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Проте, всупереч наведеним вище нормам подана заява про забезпечення позову не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що зустрічне забезпечення по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Так, згідно з ч.1 ст.141 ГПК України унормовано, що метою цього інституту є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі", ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Згідно з приписами ч.7 ст.140 ГПК України унормовано, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Водночас суд вказує, що статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Окрім того, у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Оскільки заява ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" забезпечення позову подана без додержання вимог ст.139 ГПК України, вона підлягає поверненню заявнику на підставі ч.7 ст.140 цього Кодексу.

При цьому, суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 139, ч. 7 ст. 140, ст.ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заяву про забезпечення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 235, 255, 256 ГПК України.

Суддя В.М. Антонова