РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.08.2025Справа № 910/6028/25

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Інтернафтогазбуд" (м. Київ)

про стягнення 2 462,51 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інтернафтогазбуд" про стягнення 2 462,51 грн, з яких: 2 171,74 заборгованості за договором на зберігання (закачування, відбір) природного газу № від 02.05.2018, 59,45 грн пені, 178,93 грн інфляційних втрат та 52,39 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань.

Копія цієї ухвали була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, проте відповідний поштовий конверт було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення отримувачу у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 цього Закону).

Таким чином, відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Проте відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Інтернафтогазбуд" (Замовник) укладено договір на зберігання (закачування, відбір) природного газу № (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору встановлено, що Виконавець зобов`язується протягом строку, визначеного Договором, зберігати в підземному сховищі газу (далі - ПСГ) природний газ (далі - газ), у тому числі страховий запас газу, переданий йому Замовником, та повернути Замовнику газ у кількості, визначеній у Договорі, а Замовник зобов`язується внести плату за послуги із зберігання (закачування, відбору) у встановлені Договором строки.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, Замовник передає Виконавцю газ на зберігання, у тому числі страховий запас газу, у поточному сезоні зберігання (період з 16 квітня 2018 року - до дати, яка настане раніше, а саме: 15 квітня 2019 року або дати введення в дію тарифів на послуги зберігання (закачування, відбору) природного газу шляхом надання доступу до потужності газосховища, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на виконання Закону України "Про ринок природного газу", надалі - дати введення в дію тарифів на послуги зберігання газу шляхом надання доступу до потужності газосховища), надалі - поточний сезон зберігання, у таких обсягах: 5600 тис. куб. м - обсяг газу Замовника, що закачується в ПСГ у поточному сезоні зберігання; 117,360 тис. куб. м - обсяг газу в ПСГ, на який Замовник набуває право власності; а також обсяг газу Замовника, який залишається в ПСГ з минулого сезону зберігання 2017-2018 років (період з 16 квітня 2017 року по 15 квітня 2018 року). У випадку наявності в ПСГ невикористаної частини (залишку) обсягу газу Замовника на кінець минулого сезону зберігання 2017-2018 років останній залишає його в ПСГ Виконавця на зберігання в поточному сезоні зберігання, що оформлюється Сторонами відповідно до пункту 2.15 Договору.

У випадку, якщо на кінець минулого сезону зберігання (15 квітня 2018 року) в ПСГ залишилась невикористана частина (залишок) обсягу газу Замовника, останній залишає його в ПСГ Виконавця на зберігання в поточному сезоні. Замовник і Виконавець протягом 10-ти днів з дати укладення Договору оформлюють акт про обсяг залишку природного газу в ПСГ. Замовник зобов`язується оплатити частину вартості послуг із зберігання в ПСГ обсягу залишку газу в поточному сезоні згідно з пунктом 4.3 Договору (п. 2.15 Договору).

Сторони у п. 3.2 погодили, що Тариф на зберігання 1000 куб. м газу в ПСГ на один сезон зберігання газу становить 46,20 грн., крім того, ПДВ - 9,24 грн., разом з ПДВ - 55,44 грн.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Замовник сплачує послуги із закачування газу в ПСГ та його зберігання шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця до 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем закачування газу.

Згідно п. 4.3 Договору, Замовник зобов`язується протягом 15-ти днів з дати укладення Договору сплатити Виконавцю частину вартості послуг із зберігання газу, що залишився на подальше зберігання в ПСГ в поточному сезоні зберігання, після закінчення минулого сезону зберігання 2017-2018 років, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця.

Частину вартості послуг із зберігання невикористаної частини (залишку) обсягу газу Замовника визначають на підставі 50% тарифу на зберігання газу в ПСГ, що діє на дату здійснення оплати Замовником послуг із зберігання залишку газу, та обсягу залишку газу в ПСГ, зазначеного в акті про обсяг залишку природного газу в ПСГ (пункт 2.15 Договору), за такою формулою: Sп.з.г. = V * (Tзб./2); де Sп.з.г. - вартість послуг із зберігання залишку газу в ПСГ, грн.; V - обсяг залишку газу в ПСГ, тис. куб. м; Т3б. - тариф на зберігання газу в ПСГ, грн. за 1000 куб. м.

Послуги з відбору газу, що залишився на подальше зберігання в ПСГ після закінчення минулого сезону зберігання, сплачуються Замовником у порядку, зазначеному в пункті 4.2 Договору.

У п. 9.1 Договору сторони погодили, що останній набирає чинності з дати його підписання, умови Договору застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до його укладення з 16 квітня 2018 року, і діє в частині зберігання (закачування, зберігання, відбору) газу до дати, яка настане раніше, а саме: 15 квітня 2019 року або дати введення в дію тарифів на послуги зберігання (закачування, відбору) природного газу шляхом надання доступу до потужності газосховища, а в частині проведення розрахунків за надані Виконавцем послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов`язань за Договором.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що в газосховищах АТ "Укртрансгаз" на зберіганні обліковується природний газ відповідача в обсязі 2,117 тис.куб.м, що підтверджується актами та довідкою про залишок газу в ПСГ. Також позивач зазначає, що на кінець сезону зберігання 2017-2018 відповідачем послуги зі зберігання залишку газу в ПСГ відповідно до Договору у розмірі 2 171,74 грн не оплачені.

Судом встановлено, що наданими позивачем до матеріалів справи доказами підтверджується наявність заборгованості відповідача за Договором у розмірі 2 171,74 грн. Жодних доказів сплати відповідачем цієї суми або відсутності обов`язку з її сплати матеріали справи не містять.

Крім суми основного боргу, позивач також просить стягнути з відповідача 59,45 грн пені, 178,93 грн інфляційних втрат та 52,39 грн 3% річних.

Згідно п. 5.2. Договору у разі порушення Замовником строків сплати, передбачених пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інтернафтогазбуд" (01025, м. Київ, вул. В. Житомирська, 25/2; ідентифікаційний код 31031086) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 2 171 (дві тисячі сто сімдесят одну) грн 74 коп. заборгованості, 59 (п`ятдесят дев`ять) грн 45 коп. пені, 178 (сто сімдесят вісім) грн 93 коп. інфляційних втрат, 52 (п`ятдесят дві) грн 39 коп. 3% річних та 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко