ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкладення розгляду справи

"27" серпня 2025 р. Справа № 924/98/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

судді Павлюк І.Ю.

судді Розізнана І.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників:

позивача - Ступка Г.М. (в режимі відеоконференції);

відповідача - Бєлкін М.Л. (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ізяславводоканал" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 14 травня 2025 року (повний текст складено 27.05.2025) у справі №924/98/25 (суддя Кочергіна В.О.)

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області

до Комунального підприємства "Ізяславводоканал"

про стягнення 28 242 986,00 грн збитків, завданих навколишньому природному середовищу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14.05.2025 у справі №924/98/25 позов Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області до Комунального підприємства "Ізяславводоканал" про стягнення 28 242 986,00 грн збитків, завданих навколишньому природному середовищу, задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Ізяславводоканал" на користь держави 28 226 395,00 грн збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

В решті суми у позові відмовлено.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Ізяславводоканал" на користь Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області 338 716,74 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, КП "Ізяславводоканал" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/98/25 у складі: головуючий суддя ОСОБА_1., суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №924/98/25 та призначено справу до розгляду на 27.08.2025 о 10:30 год.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 16.07.2025 №01-05/384 у зв`язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_1 , призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №924/98/25.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №924/98/25 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 справу №924/98/25 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В.

Як вбачається, відповідач в апеляційній скарзі, серед іншого, просить суд прийняти до розгляду докази, які не подавались до суду першої інстанції з поважних причин, а саме: лист Шепетівської окружної прокуратури від 27.09.2024 №54-7748ВИХ-24, заяву свідка ОСОБА_2 та врахувати їх при її вирішенні спору.

Щодо поважності причин неподання вказаних доказів до суду першої інстанції заявник вказує, що ані станом на час подання позовної заяви, ані протягом часу розгляду справи у місцевому господарському суді, ані станом на момент винесення оскаржуваного рішення відповідач не знав про існування листа Шепетівської окружної Прокуратури від 27.09.2024 №54-7748ВИХ-24. Про існування вказаного листа відповідач довідався з відповіді від 02.06.2025 на адвокатський запит при підготовці апеляційної скарги, а тому просить прийняти цей доказ та врахувати його при розгляді апеляційної скарги.

Щодо заяви свідка, то апелянт зазначає, в згаданому вище листі прокуратури від 27.09.2024 №54-7748ВИХ-24, серед іншого, зазначається про порушення норм законодавства (ДСТУ) при відборі проб. Також в листі вказано, що у зв`язку із відсутністю фото та відеофіксації здійснення відбору проб та спливом тривалого часу (3 роки) з часу проведення перевірки, достовірно встановити вказані обставини наразі не є можливим.

З огляду на викладене, скаржник просить долучити до матеріалів справи заяву свідка - ОСОБА_2 , яка була присутня при відбиранні всіх трьох проб води, та яка може повідомити обставини, за яких здійснювався відбір проб вод, які не були відображені у відповідних актах.

Також в апеляційній скарзі відповідач повідомляє, що з метою процесуальної економії має намір самостійно замовити висновок експерта в порядку, передбаченому статтею 101 ГПК України. Повідомляє, що вказаний висновок експерта відповідач зможе надати суду до першого судового засідання апеляційного суду щодо розгляду цієї апеляційної скарги.

20 серпня 2025 року до Північно-західного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просить визнати поважними причини неподання висновку експертів №15-08/25 за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та судової економічної експертизи, складений 15.08.2025; долучити висновок експертів №15-08/25 за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та судової економічної експертизи, складений 15.08.2025, до матеріалів справи та врахувати його при ухваленні постанови.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про долучення додаткових доказів; представник позивача заперечила проти їх долучення та врахування судом при вирішенні спору.

Частинами 1-3 статті 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи" і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14).

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 ГПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Частиною 1, 4 статті 80 ГПК України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Системний аналіз статей 80, 178, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом на позовну заяву. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку - відповідача).

Надання судом апеляційної інстанції оцінки доказам, які були подані стороною у справі лише до суду апеляційної інстанції (додані до апеляційної скарги) без дослідження причин неподання цих доказів до суду першої інстанції є порушенням вимог статей 80 та 269 ГПК України. Вказане з урахуванням положень статті 282 ГПК України означає, що суд апеляційної інстанції, приймаючи додаткові докази, має викладати мотивувальну частину своєї постанови із зазначенням відповідного обґрунтування заявником неможливості їх подання до суду першої інстанції та з оцінкою апеляційною інстанцією такого обґрунтування.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Апеляційний господарський суд зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч.2 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7, 13 ГПК України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції з метою всебічного та повного встановлення всіх обставин справи, а також беручи до уваги те, що спір має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення, зважаючи на те, що комплексна судова інженерно-екологічна та судова економічна експертиза була проведена вже після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, визнає обгрунтованою неможливість подання висновку експертів №15-08/25 від 15.08.2025 в суді першої інстанції та вважає за можливе долучити вказаний виновок експертизи (як новий доказ) до матеріалів справи та надати йому належну правову оцінку під час розгляду апеляційної скарги на підставі положень ст. 269 ГПК України, як такому, що не був поданий апелянтом з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, у прийнятті до розгляду таких доказів, як лист Шепетівської окружної прокуратури від 27.09.2024 №54-7748ВИХ-24 та заява свідка ОСОБА_2 , колегія суддів відмовляє, оскільки відповідачем не доводено неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а відтак вказані докази не можуть бути прийняті та оцінені судом апеляційної інстанції в силу ст. 269 ГПК України, оскільки їх прийняття буде порушенням принципу рівності усіх учасників процесу перед законом і судом.

Разом з тим, колегією суддів враховуючи наявність в матеріалах справи розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі КП "Ізяславводоканал" внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, проведеного старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Вишомірською О.Ю., згідно якого розмір збитків становить 28 226 395,00 грн, а також висновку експертів №15-08/25 від 15.08.2025, згідно якого розмір збитків становить 5 140,79 грн, що свідчить про наявність в матеріалах справи доказів, які є взаємно суперечливими, повідомлено сторін про доцільність призначення у даній справі судової експертизи.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні не заперечила проти призначення у даній справі судової експертизи; представник відповідача щодо призначення експертизи по питанням, на які вже надані відповіді у висновку експертів №15-08/25 від 15.08.2025, заперечив.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Враховуючи викладене, для надання можливості сторонам запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта, а також визначити експертну установу для проведення такої експертизи, колегія суддів вважає за необхідне відклати розгляд апеляційної скарги.

Разом з тим, враховуючи заяву представника Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області - Ступки Г.М. та заяву представника Комунального підприємства "Ізяславводоканал" - Бєлкіна М.Л. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №924/98/25, колегія суддів вважає за можливе проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 216, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Розгляд апеляційної скарги відкласти на "29" вересня 2025 р. о 12:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 4.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.