ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
19.08.2025 Справа №904/4339/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,
розглянувши матеріали позовної заяви
у справі за позовом: ОСОБА_1 , м.Добропілля
до відповідача: Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля
про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 500 грн
Позивач, ОСОБА_1 , м.Добропілля, звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача, Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 500 грн моральної шкоди.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2025 постановлено матеріали справи №904/4339/25 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Донецької області.
Матеріали справи №904/4339/25 надійшли до Господарського суду Донецької області 15.08.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 справа передана на розгляд судді Курило Г.Є.
Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.
Відповідно до п.2 ч. 3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Суд відзначає, що у вступній частині позовної заяви б/н від 30.07.2025 позивачем не вказано повну інформацію, що вимагається положеннями п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України щодо позивача, та взагалі не зазначено інформацію на виконання вищенаведених положень законодавства щодо відповідача по справі.
Окрім того, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець, водночас, позивачем у позовній заяві у вступній частині визначено його правовий статус як фізичної особи.
З огляду на зазначене, позивачем не виконано приписи п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України щодо відображення всіх необхідних відомостей визначених означеною нормою щодо позивача та відповідача, а також не визначено відповідний правовий статус позивача (як фізичної особи чи фізичної особи-підприємця).
Згідно з п.3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Суд відзначає, що у позові позивачем викладено вимоги щодо стягнення з відповідача 500 грн моральної шкоди, однак ціна позову позивачем не зазначена, чим порушено вимоги п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України.
Окрім того, за змістом п.п.5, 8 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
В порушення вимог п.п.5, 8 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, подана позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 грн, а також не містить посилання позивача на наявність у нього чи інших осіб оригіналів доказів, копії яких додано до заяви.
Отже, позивачем не виконано вимоги п.п. 5, 8 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви, та ч. 2 вказаної статті зазначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно частин 1, 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копії документів визначений Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020».
Так, пунктом 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.
Проте, додані до позовної заяви копії документів належним чином не засвідчені, оскільки не містять таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії, а тому не можуть бути прийняті судом в якості доказів.
Разом з тим, до позовної заяви в якості доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, позивачем надано документи, що викладені російською мовою, зокрема: акт від 01.10.2008 та доданий до нього розрахунок, заява від 02.04.2025, заява від 12.10.2024.
Окрім того, позовна заява б/н від 30.07.2025 у справі №904/4339/25 викладена російською мовою.
Приписами частини 1 статті 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій статус суддів», судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2008 від 22.04.2008 у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до статті 124 Конституції України, Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 10 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою, а відповідний механізм забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою передбачено у частинах 3, 4 статті 10 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог закону.

Водночас, враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 10 Господарського процесуального кодексу України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд зауважує, що докази надані до позовної заяви також повинні бути подані державною (українською) мовою.

Відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що при зверненні із позовною заявою позивачем разом із документами, які виготовлені російською мовою, повинні бути подані належним чином (нотаріально) засвідчені переклади державною мовою.

Дана позовна заява подана всупереч наведених приписів процесуального закону, оскільки позивачем подано зазначені вище додатки до позовної заяви без нотаріально засвідченого перекладу українською мовою.

За таких обставин, позивачу необхідно подати до суду нотаріально посвідчений переклад українською мовою наступних документів: акту від 01.10.2008 та доданого до нього розрахунку, заяви від 02.04.2025, заяви від 12.10.2024.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору та його розмір передбачені Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.1-2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 500 грн моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Однією з вимог позивача є стягнення моральної шкоди, яку останній визначив у грошовому вимірі у розмірі 500 грн, а тому позовна вимога є майновою.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

У позовній заяві заявлено одна вимога немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3028,00 грн за немайнову вимогу про зобов`язання вчинити певні дії та 3028,00 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Тобто, судовий збір у загальному розмірі, який підлягає сплаті за подання цієї позовної заяви, в даному випадку становить 6056,00 грн.

Натомість, до позовної заяви не додано доказів про сплату позивачем судового збору в сумі 6056,00 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно з частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону від 19.10.2023 № 3424-IX) передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Отже, чинна редакція Господарського процесуального кодексу України не зобов`язує фізичних осіб зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Частиною 7 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Позовна заява б/н від 30.07.2025 (вх. №5241/25 від 15.08.2025) направлена до суду в паперовому вигляді засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта».

Однак, на підтвердження виконання наведених приписів господарського процесуального закону позивачем не надано до матеріалів позовної заяви доказів її направлення з додатками цінним листом з описом вкладення відповідачу.

Поряд з цим, відповідно до п.п. 6, 7, 9, 10 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається судом, у позовній заяві не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, окрім того, позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Також позивачем в позовній заяві не визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та не надано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Отже, позивачем не виконано вимоги п.п. 6, 7, 9, 10 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суд встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 , м.Добропілля до Комунального підприємств «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 6, 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , м.Добропілля до відповідача, Комунального підприємств «Добро» Добропільської міської ради, м.Добропілля про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 500 грн моральної шкоди залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання суду: пояснень на виконання вимог п.п. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України; оригіналів або належним чином засвідчених копій документів доданих до позовної заяви; позовної заяви викладеної державною (українською) мовою; нотаріально посвідчений переклад українською мовою наступних документів: акту від 01.10.2008 та доданого до нього розрахунку, заяви від 02.04.2025, заяви від 12.10.2024; доказів сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн; доказів направлення відповідачу (опису вкладення із поіменним переліком предметів вкладення) копії позовної заяви з усіма додатками (з урахуванням усунених недоліків).

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , м.Добропілля, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою відповідно до п.п. 4, 5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Є. Курило