ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"04" серпня 2025 р. Справа № 911/677/25
Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД» від 24.06.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД»
про визнання недійсним пункту договору та стягнення 58 526,00 грн
за участю представників
прокуратури: Яворський С.С. посвідчення № 069080 від 01.03.2023;
позивача: не з`явився;
відповідача: Буній Г.Я. адвокат, ордер серії АІ № 18611975 від 02.04.2025.
Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури (далі прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради (далі позивач) до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 07.02.2025 № 51/3-383ВИХ-25 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД» (далі відповідач, ТОВ «Агрон ЛТД»), у якій просив суд:
Рішенням від 20.06.2025 суд відмовив повністю у задоволенні позову.

Через підсистему «Електронний суд» 24.06.2025 від ТОВ «Агрон ЛТД» надійшла заява від 24.06.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат (на професійну правничу допомогу), у якій заявник просить суд стягнути з стягнути з Івано-Франківської обласної прокуратури на користь відповідача судові витрати у розмірі 12800,00 грн.

Ухвалою від 28.07.2025 суд призначив указану заяву до розгляду в судовому засіданні на 04.08.2025.

Присутня у судовому засіданні 04.08.2025 представниця відповідача підтримала подану заяву про ухвалення додаткового рішення та просила суд її задовольнити.

Прокуратура письмових заперечень чи клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подала. Натомість прокурор в усному порядку заявив про неспівмірність заявлених відповідачем витрат.

Зокрема, на думку прокурора, відповідач, заявляючи про компенсацію судових витрат, повинен довести, що вони (витрати) були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим і справедливим.

Прокурор заперечив проти повного відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем, посилаючись на їх неспівмірність та необґрунтованість. Зокрема, прокурор вказав на включення до складу витрат дій, які, на його думку, не є необхідними або такими, що безпосередньо сприяли розгляду справи по суті, а саме:

- витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення, які не відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи;

- витрати на складання та подання клопотання про залишення позову без розгляду, що також, на переконання прокурора, не може вважатися неминучою процесуальною дією, яка потребувала окремих витрат;

- витрати на ознайомлення з матеріалами справи, які прокурор вважає складовою частиною підготовки відзиву, а тому недоцільно виокремлювати їх як самостійну статтю витрат;

- витрати на підготовку запиту для отримання індивідуальної податкової консультації, оскільки, на думку прокурора, така дія не була безпосередньо пов`язана з ефективним захистом у цій справі.

Крім того, прокурор зазначив, що ця справа не є складною за характером спірних правовідносин та є малозначною з огляду на ціну позову, у зв`язку з чим розмір заявлених витрат є надмірним і не відповідає принципам розумності, необхідності та пропорційності у контексті розподілу судових витрат. У зв`язку з наведеним, прокурор просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, щонайменше вдвічі.

Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, не забезпечив участь свого повноважного представника у судовому засіданні.

Зважаючи на те, що неявка інших представників учасників справи у судове засідання не перешкоджає вирішенню питання щодо розподілу судових витрат, суд здійснив розгляд заяви ТОВ «Агрон ЛТД» від 24.06.2025 про ухвалення додаткового рішення за наявними матеріалами справи.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд установив, що ТОВ «Агрон ЛТД» у відзиві на позовну заяву виклало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно з яким витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно становлять 7000,00 грн.

Згідно із частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення суду в цій справі ухвалено 20.06.2025, а отже п`ятиденний строк для подання до суду доказів, які підтверджують розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 25.06.2025.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, до якої долучено докази понесення витрат на правову допомогу, ТОВ «Агрон ЛТД» звернулось до суду 24.06.2025, про що свідчить дата формування документа в системі «Електронний суд».

Отже відповідач дотримався передбаченого частиною восьмою статті 129 ГПК України строку для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Матеріали справи свідчать про те, що правова допомога ТОВ «Агрон ЛТД» у цій справі надавалась адвокатом Буній Галиною Ярославівною, яка діє на підставі ордеру серії АІ № 18611975 від 02.04.2025.

Суд установив, що 02.04.2025 адвокат Буній Г.Я. і ТОВ «Агрон ЛТД» (клієнт) уклали договір про надання правової допомоги № 02-04/25 (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду правову допомогу у питаннях здійснення захисту прав та інтересів клієнта у судовій справі № 911/677/25 (далі справа). Адвокат уповноважений представляти інтереси клієнта, виступати від імені клієнта, вчиняти необхідні дії та представляти інтереси клієнта в усіх державних, приватних, комунальних підприємствах і у відношеннях з ФОП та фізичними особами, а також вести від імені та в інтересах клієнта справи у всіх судових установах України (всіх інстанцій), з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій особі та особі, яка не брала участі у справі і щодо якої суд вирішив питання про її права, стягувачу або боржнику, свідку тощо.

Згідно з пунктом 4.1 договору за правову допомогу, що надається адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату оплату у розмірі, зазначеному в рахунках відповідно до узгоджених робіт. Сторони складають акт здачі-прийняття наданих послуг, в якому зазначається перелік виконаних робіт та їх вартість. Акт складається після надання кожної окремої послуги або після завершення справи, за яку здійснюється оплата, та є невід`ємним додатком до даного договору. Рахунки та акти є невід`ємною частиною даного Договору.

Перелік та вартість правової допомоги погоджуються сторонами у Додатку № 1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною (підпункт 4.1.1 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту досягнення результату або виконання адвокатом всіх дій, можливих та необхідних для досягнення позитивного результату по справі.

На виконання умов підпункту 4.1.1 договору про надання правової допомоги № 02-04/25 від 02.04.2025 сторони уклали Додаток № 1 до договору, у якому погодили вартість правової допомоги у справі, а саме:

- ознайомлення з матеріалами справи від 500,00 грн;

- підготовка та подання процесуальних та всіх інших документів у справі та пов`язаних зі справою від 500,00 до 2000,00 грн;

- участь у судовому засіданні від 2000,00 грн/судодень;

- участь у судовому засіданні, яке було відмінено/перенесено у зв`язку з повітряною тривогою 750,00 грн/судодень;

- гонорар не сплачується.

У Додатку № 1 до договору сторони також обумовили, що детальний перелік виконаних дій, дата їх виконання, вартість та загальна ціна зазначаються в актах, які є невід`ємною частиною договору.

Надання адвокатом клієнту правової допомоги та оплату таких витрат відповідач доводить такими доказами:

- рахунок № 17 від 16.04.2025, платіжна інструкція від 16.04.2025 № 2657 про отримання оплати та акт № 14/04 від 16.04.2025 про надання правової допомоги за період з 02.04.2025 по 16.04.2025 на суму 3800,00 грн (ознайомлення з матеріалами судової справи № 911/677/25 вартість послуги 500,00 грн; складено запит на отримання індивідуальної податкової консультації вартість послуги 500,00 грн; 14.04.2025 складено та подано через систему Електронного суду клопотання про залишення позову без розгляду у справі № 911/677/25 вартість послуги 800,00 грн; 14.04.2025 складено та подано через систему Електронного суду відзив на позовну заяву у справі № 911/677/25 вартість послуги 2000,00 грн);

- рахунок № 21 від 25.04.2025, платіжна інструкція від 25.04.2025 № 2675 про отримання оплати та акт № 17/04 від 25.04.2025 про надання правової допомоги за період з 17.04.2025 по 25.04.2025 на суму 2000,00 грн (участь 21.04.2025 у судовому засіданні у справі № 911/677/25 вартість послуги 2000,00 грн);

- рахунок № 23 від 06.05.2025, платіжна інструкція від 07.05.2025 № 2688 про отримання оплати та акт № 19/05 від 06.05.2025 про надання правової допомоги за період з 01.05.2025 по 06.05.2025 на суму 1000,00 грн (складено та подано через систему Електронного суду клопотання про долучення до справи додаткові докази і заперечення на відповідь на відзив у справі № 911/677/25 вартість послуги 1000,00 грн);

- рахунок № 27 від 14.05.2025, платіжна інструкція від 15.05.2025р. №2705 про отримання оплати та акт №22/05 від 14.05.2025р. про надання правової допомоги на суму 1000,00 грн (участь 12.05.2025р. у судовому засіданні у справі № 911/677/25 вартість послуги 1000,00 грн);

- рахунок № 34 від 26.05.2025, платіжна інструкція від 27.05.2025 № 2721 про отримання оплати та акт № 28/05 від 26.05.2025 про надання правової допомоги на суму 2000,00 грн (участь 23.05.2025 у судовому засіданні у справі № 911/677/25 вартість послуги 2000,00 грн);

- рахунок № 35 від 23.06.2025, платіжна інструкція від 24.06.2025 № 2750 про отримання оплати та акт № 29/06 від 23.06.2025 про надання правової допомоги на суму 3000,00 грн (участь 20.06.2025 у судовому засіданні у справі № 911/677/25 вартість послуги 2000,00 грн; підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат (на професійну правничу допомогу) у справі № 911/677/25 вартість послуги 1000,00 грн).

Досліджуючи подані документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих ТОВ «Агрон ЛТД» доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом Буній Г.Я. професійної правничої допомоги відповідачу в цій справі. Отже витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядку.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Згідно із частиною шостою статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні вказаної норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Крім того Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 у справі № 906/432/19 зауважив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також врахувавши зміст усного клопотання прокурора щодо неспівмірності таких витрат, суд не вбачає підстав для відшкодування ТОВ «Агрон ЛТД» всіх його витрат на оплату послуг адвоката.

Зокрема, суд погоджується із позицією прокурора про те, що підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат (на професійну правничу допомогу) вартістю 1000,00 грн (акт № 29/06 від 23.06.2025) не може бути включена до вартості наданої правової допомоги, виходячи з такого.

Так, сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обов`язок сторони чітко визначено у статтях 124, 126, 221 ГПК України.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21 та від 19.01.2024 у справі № 910/2053/20.

Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.

Отже, в силу приписів наведених вище положень законодавства суд зазначає про те, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Зважаючи на те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Також, вдаючись до правового аналізу послуги «ознайомлення з матеріалами судової справи» вартістю 500,00 грн (акт № 14/04 від 16.04.2025), можна дійти висновку, що така за своїм логічним змістом є складовою (структурним елементом) послуги із «складення відзиву на позовну заяву».

Ознайомлення з матеріалами справи є базовою та необхідною частиною процесуальної підготовки адвоката до складання відповідної заяви по суті спору, тому не підлягає окремому відшкодуванню як самостійна послуга. Відтак витрати відповідача на цю дію суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають компенсації за рахунок іншої сторони.

Схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 910/789/21 та від 12.02.2025 у справі № 922/2487/23

Суд також вважає слушними зауваження прокурора про необгрунтованість підстав для відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в частині витрат на складання та подання клопотання про залишення позову без розгляду в сумі 800,00 грн (акт № 14/04 від 16.04.2025), а також витрат, пов`язаних із підготовкою запиту на отримання індивідуальної податкової консультації, в сумі 500,00 грн (акт № 14/04 від 16.04.2025)

Щодо витрат на складання та подання клопотання про залишення позову без розгляду суд зазначає, що вчинення стороною певних процесуальних дій саме по собі не є безумовною підставою для покладення витрат на іншу сторону. За змістом статті 126 ГПК України, витрати, які підлягають розподілу між сторонами, повинні бути необхідними та співмірними. Подання клопотання про залишення позову без розгляду було ініційоване відповідачем, проте не призвело до відповідного процесуального наслідку, позов був розглянутий по суті. Таким чином, ця дія не мала процесуального результату, що вплинув би на хід або результат справи, а отже не є неминучою (необхідною). Відтак витрати на її підготовку не можуть бути покладені на іншу сторону.

Стосовно витрат на підготовку запиту для отримання індивідуальної податкової консультації суд зазначає, що предметом спору у цій справі є вимоги про визнання недійсним положення договору про закупівлю в частині включення до загальної вартості договору податку на додану вартість. Отримання податкової консультації податковим органом поза межами процесу не є процесуальною дією у справі, а також не є безпосередньо пов`язаним з підготовкою та поданням до суду процесуальних документів, які мали би вплив на вирішення спору. Крім того, податкові консультації не мають преюдиціального чи доказового значення в судовому процесі, і надання такої послуги не може вважатися необхідним заходом правничої допомоги.

Підсумовуючи викладене, суд вважає недоцільним покладення на прокуратуру витрат відповідача на професійну правничу допомогу в загальній сумі 2800,00 грн.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу удвічі, як про це заявив прокурор, з огляду на таке.

Після виключення витрат в сумі 2800,00 грн (з 12800,00 грн), залишок витрат у розмірі 10000,00 грн не є завищеним з огляду на характер спору, участь адвоката в судових засіданнях, підготовку процесуальних документів та загальні ринкові ставки правничих послуг.

Прокурор не довів, що решта витрат є неспівмірними. Твердження прокурора зводяться до загальних посилань на малозначність справи, однак не надано жодних доказів, які б свідчили про надмірну вартість правничих послуг у конкретному випадку.

Суд вважає, що часткове зменшення витрат на правничу допомогу є достатнім та обґрунтованим, тоді як зменшення їх у двічі не відповідає принципам розумності, необхідності та співмірності в контексті фактичних обставин справи та наданих доказів.

За результатами здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, а також доводів прокурора щодо неспівмірності таких витрат, керуючись принципами справедливості, критеріями реальності, співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що витрати ТОВ «Агрон ЛТД» на професійну правничу допомогу, підлягають частковому задоволенню в сумі 10000,00 грн.

Згідно із частиною третьою статті 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД» від 24.06.2025 про ухвалення додаткового рішення.

2. Стягнути з Івано-Франківської обласної прокуратури (76604, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, буд. 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Соборна, буд. 2-Б; ) 10000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено 20.08.2025.

Суддя О.В. Щоткін