ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" серпня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1170/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

при секретарі судового засідання - Трофименко С.В.

за участю представників учасників процесу:

стягувача не з"явився.

боржника не з"явився.

розглянувши заяву боржника (вх. № 17772 від 01.08.2025) про розстрочення виконання рішення у справі

за позовом: Акціонерного товариства Харківобленерго (Україна, 61037, місто Харків, вулиця Тарасенка Георгія, будинок 149, ),

до Товариства з обмеженою відповідальністю Санктум-Грейд (Україна, 61052, місто Харків, вулиця Маліновського, будинок 5, офіс 4, ),

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство Харківобленерго, звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Санктум-Грейд, про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 6 219,61 грн. та 3% річних в сумі 7 550,37 грн., що в загальній сумі ціна позову складала 13 769,98 грн.

02.06.2025 рішенням Господарського суду Харківської області стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Санктум-Грейд на користь Акціонерного товариства Харківобленерго інфляційні нарахування в сумі 6 219,61 грн., 3% річних в сумі 7 265,09 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2 422,40 грн.

30.06.2025 Господарським судом Харківської області видано наказ, який направлено засобами поштового зв`язку стягувачу (Акціонерне товариство Харківобленерго).

01.08.2025 через підсистему "Електронний суд" боржником подано заяву про розстрочення виконання судового рішення (вх. № 1772) в якій останній просить розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2025 року по справі № 922/1170/25 до 02.06.2026 року включно з щомісячними платежами, а саме: 02.09.2025 року 1 590,00 грн., 02.10.2025 року 1 590,00 грн., 02.11.2025 року 1 590,00 грн., 02.12.2025 року 1 590,00 грн., 02.01.2026 року 1 590,00 грн., 02.02.2026 року 1 590,00 грн., 02.03.2026 року 1 590,00 грн., 02.04.2026 року 1 590,00 грн., 02.05.2026 року 1 590,00 грн., 02.06.2026 року 1 597,10 грн.

Свою позицію відповідач (боржник) обґрунтовує тим, що суть спору у цій справі полягає у стягненні інфляційних витрат та 3% річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення авансу за договором підряду № Ч8836 від 03.12.2021 року, що є лише залишковою частиною загального боргу (з 226 939,50 грн. залишилось лише 15 907,10 грн.).

Боржник зазначає, що з початку повномасштабного вторгнення боржник, як і інші суб`єкти господарювання в м. Харкові та Харківській області, несе значні збитки завдані воєнними діям, які ведуться в нашій країні та безпосередньо в Харківській області, і вимушений справлятись зі зниженням показників господарської діяльності через припинення діяльності багатьох господарюючих суб`єктів, порушення господарських ланцюгів з суміжними підприємствами-постачальниками обладнання, матеріалів. Також відбувається порушення логістичних ланцюгів внаслідок перебування частини територій України під окупацією, дефіцит транспортних потужностей, дефіцит рухомого складу, руйнація шляхів сполучення; дефіцит робочої сили внаслідок процесів мобілізації, евакуації населення; зростання цін на всі види матеріалів, вартість яких визначалась під час укладання договору в цінах 2021 року. Вказані обставини є загальновідомими та широко освіченими в засобах масової інформації, офіційних позиціях органів державної влади. Як результат, боржник перебуває в скрутному матеріальному становищі, не отримує прибутку. Залишки коштів на банківських рахунках не дають можливості здійснити негайне погашення заборгованості, отже на сьогоднішній день у боржника недостатньо коштів для добровільного виконання судового рішення одним платежем. В свою чергу відкриття позивачем виконавчого провадження заблокує господарську діяльність підприємства боржника та призведе до арешту рахунків боржника. Разом з тим накладені арешти призведуть до того, що боржник не матиме можливості нормально здійснювати свою господарську діяльність та отримувати прибуток, або ж поповнювати свої обігові кошти для виконання рішення суду. Стягнення повної суми боргу буде мати своїм наслідком настання додаткових надзвичайно негативних наслідків та може, в кінцевому результаті, слугувати причиною для ініціювання відносно боржника процедури банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.08.2025 прийнято до розгляду заяву боржника (вх. № 17772 від 01.08.2025) про розстрочення виконання рішення, подану в порядку статті 331 ГПК України. Розгляд заяви боржника (вх. № 17772 від 01.08.2025) про розстрочення виконання рішення, подану в порядку статті 331 ГПК України, призначено на 18.08.2025.

В призначеному 18.08.2025 судовому засіданні представник стягувача та боржника не з`явились, про причини не явки суд не повідомили. Про дату, час та місце призначеного судового засідання повідомлені належним чином шляхом направлення ухвали суду від 14.08.2025 до електронних кабінетів підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву боржника (вх. № 17772 від 01.08.2025), подану в порядку статті 331 ГПК України, щодо надання розстрочення виконання рішень суду по цій справі, беручи до уваги обставини справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 у справі № 1-26/2021 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Частиною 1 статті 239 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (частина перша). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина третя). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина четверта). Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина п`ята).

В обґрунтування заяви про надання розстрочки виконання рішення заявник (боржник) посилається на важке економічне становище, обмеженість матеріальних ресурсів, а також те, що з початку повномасштабного вторгнення він несе значні збитки завдані воєнними діям.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення є об`єктивні, непереборні, виняткові обставини, що ускладнюють вчасне виконання рішення.

Відповідно до приписів статей 74, 76-79 ГПК України на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.

При цьому розстрочення чи відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві, щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чижов проти України»).

Суд відзначає, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення. Тобто підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 № 5-пр/2013 у справі № 1-7/2013 підставою для застосування відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення в установлені процесуальним законодавством строки. Зокрема, до таких обставин належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Крім того, Суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє станом на сьогоднішній день.

Відповідна обставина впливає на економічну ситуацію в регіоні, оскільки здійснювати підприємницьку діяльність у місті Харкові, який є прифронтовим містом і зазнав великого негативного впливу з боку військових дій, доволі важко.

Заявляючи про розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області, боржник повідомляє, що внаслідок надзвичайних подій, які є очевидними, ТОВ «Санктум-Грейд» на даний час відчуває гостру нехватку грошових коштів, що підтверджується банківськими виписками, які додані до його заяви, яка подана в порядку статті 331 ГПК України.

Суд відзначає, що за офіційними даними, які розміщені на сайті Міністерства юстиції України за посиланням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, видом діяльності відповідача (боржника у справі) за кодом є: 41.10 Організація будівництва будівель (основний) 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 43.21 Електромонтажні роботи 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи 43.31 Штукатурні роботи 43.32 Установлення столярних виробів 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін 43.34 Малярні роботи та скління 43.39 Інші роботи із завершення будівництва 43.91 Покрівельні роботи 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у. 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Зважаючи на особливості та специфіку перелічених видів діяльності боржника після початку військової агресії російської федерації проти України, відповідач (боржник) був позбавлений можливості здійснювати свою регулярну підприємницьку діяльність.

Судом при розгляді заяви також враховано, що боржник визнає наявність обов`язку виконання рішення у даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання.

Стягувачем до суду не надано заперечень щодо розстрочення виконання рішення суду. Крім того, стягувач у наданій до суду заяві, покладався на розсуд суду у вирішенні питання щодо можливості розстрочення виконання рішення, з урахуванням всіх обставин справи та балансу інтересів сторін.

На думку суду, надання розстрочки виконання судового рішення наддасть заявнику (боржнику) можливість погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів. Натомість, відкриття виконавчого провадження матиме наслідком нарахування державним/приватним виконавцем виконавчого збору, що стане додатковим тягарем для заявника (боржника), враховуючи розмір заборгованості з якої буде вираховуватись виконавчий збір.

Відтак, представлені заявником (боржником) в обґрунтування своєї заяви доводи свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об`єктивних обставин, що виключають можливість боржника (заявника) належним чином виконати зобов`язання щодо негайного виконання рішення суду у даній справі.

Відстрочення або розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача (стягувача). Відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Наразі суд вважає, що розстрочення виконання рішення суду наддасть можливість ефективно виконати рішення суду зберігаючи ресурси для існування підприємства відповідача у період воєнного стану враховуючи відсутність можливостей для повноцінного ведення господарської діяльності. При цьому в даному випадку надання розстрочки виконання рішення відповідає збалансованості та інтересам сторін, оскільки забезпечити виконання рішення, а позивач (як стягувач) отримає таке виконання з чітко визначеними строками.

Оцінивши вказані обставини та проаналізувавши докази, надані заявником (боржником) в обґрунтування своєї позиції щодо розстрочки виконання рішень у справі, врахувавши інтереси стягувача, суд вважає, що матеріальний стан відповідача (боржника) та відсутність вини у несвоєчасному погашенні заборгованості перед стягувачем (позивачем), надають суду достатньо підстав для висновку про доцільність відстрочення виконання рішень у даній справі.

Суд, аналізуючи у сукупності представлені боржником (відповідачем) доказів відносно ступню його вини у виникненні цього спору, враховуючи, що розстрочка виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що зумовлює загальний висновок про те, що відстрочення виконання рішення у даній справі не призведе до істотного порушення гарантованих статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року прав позивача на отримання коштів і тим самим захисту майнового права та його інтересу. Тобто справедливий баланс інтересів сторін у цій справі дотриманий. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі № 920/199/16.

Відповідно до частини 5 статті 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Судом здійснено перевірку викладеного у наданій до суду заяві про розстрочення виконання рішення у справі № 922/1170/25 розрахунку, та встановлено, що такий розрахунок не перевищує одного року з дня ухвалення рішення від 02.06.2025.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені боржником посилання на обставини, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду, надані ним до заяви документи, суд дійшов висновку, що наведені доводи підтверджують наявності виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, а відтак заява боржника (вх. № 17772 від 01.08.2025) про розстрочення виконання рішення, яка подана в порядку статті 331 ГПК України про розстрочення виконання рішення суду, підлягає задоволенню із встановленням, визначеного у заяві графіку погашення заборгованості.

При цьому, суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін.

Керуючись 2, 6 частиною 2 статті 14, статтями 42, статтями 232-236, та статтею 331 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Санктум-Грейд» (вх. № 17772 від 01.08.2025) про розстрочення виконання рішення задовольнити повністю.

2. В порядку статті 331 ГПК України, розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 02.06.2025 по справі № 922/1170/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю компанія «САНКТУМ-ГРЕЙД» на користь Акціонерного товариства «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» коштів в сумі 15 907,10 грн. до 02.06.2026 року включно, з щомісячними платежем, а саме:

02.09.2025 року 1 590,00 грн.

02.10.2025 року 1 590,00 грн.

02.11.2025 року 1 590,00 грн.

02.12.2025 року 1 590,00 грн.

02.01.2026 року 1 590,00 грн.

02.02.2026 року 1 590,00 грн.

02.03.2026 року 1 590,00 грн.

02.04.2026 року 1 590,00 грн.

02.05.2026 року 1 590,00 грн.

02.06.2026 року 1 597,10 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повну ухвалу підписано 20.08.2025

Суддя Юрченко В.С.