ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.2025м. СумиСправа № 920/621/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 920/621/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030; код за ),

до відповідача фізичної особи - підприємця Богданова Миколи Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ),

про стягнення 72863,37 грн

установив:

09.05.2025 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 59837,39 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, 2796,55 грн 3% річних, 10229,43 грн інфляційного збільшення боргу, а також 3028,00 грн судового збору.

09.05.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/621/25 призначено судді Котельницькій В.Л.

13.05.2025 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ за яким відповідач - Богданов Микола Дмитрович, зареєстрований як фізична особа - підприємець з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 13.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №920/621/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. Копія зазначеної ухвали надіслана сторонам відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 6 ГПК України.

20.05.2025 копія ухвали від 13.05.2025 у справі №920/621/25, надіслана відповідачу на адресу за місцезнаходженням за даними ЄДРПОУ, була повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

23.05.2025 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву (вх №2882, 2948), за яким відповідач повідомив про сплату заборгованості в розмірі 59837,41 грн, на підтвердженням чого надав платіжну інструкцію від 19.05.2025 №BMD10, та просить закрити провадження у справі в частині стягнення 59837,39 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, а також відмовити в позові в частині стягнення 2796,55 грн 3% річних, 10229,43 грн інфляційного збільшення боргу. Суд прийняв відзив до розгляду та долучив до матеріалів справи.

З огляду на поданий відповідачем відзив суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №161 від 31.03.2021 року та розпорядженням Сумської міської військової адміністрації №407-ВКВА від 25.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (надалі позивач) визначено виробником та виконавцем послуг на території Сумської міської територіальної громади з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в межах території обслуговування.

Рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради №277 від 29.06.2022, №476 від 27.10.2022, №441 від 31.08.2023, №140 від 24.04.2024, №375 від 04.10.2024 встановлено тарифи на постачання теплової енергії та постачання гарячої води для позивача.

ФОП Богданов М.Д. відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 09.08.2015 року є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Суми, вул. Нижньовоскресенська, 3 (попередня назва вул. Кооперативна) та є споживачем послуг з постачання теплової енергії, що надаються ТОВ «Сумитеплоенерго».

Між позивачем та фізичною особою-підприємцем Богдановим Миколою Дмитровичем (надалі відповідач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2006 р. за № 123-Т, предметом якого є те, що виконавець зобов`язується надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1 договору визначено, що розмір тарифів на послуги встановлюється органом місцевого самоврядування відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п.п. 3.1, 3.2 та 3.3 договору розрахунки за послуги проводяться в грошовій формі на умовах передплати відповідно до встановлених тарифів, які визначені умовами цього договору. Розрахунковим періодом є календарний ( розрахунковий) місяць, споживач до 15 числа розрахункового періоду сплачує виконавцю вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Пунктом 3.5. договору визначено, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Пунктом 4.2.1 договору визначено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені цим договором строки.

Виконавець має право нараховувати пеню у разі несвоєчасного внесення Споживачем плати за надані послуг у розмірі, встановленому чинним законодавством України та цим договором (подвійна ставка НБУ) (п.4.3.1 договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення і вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із Сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до умов укладеного сторонами договору протягом грудня 2022 року - квітня 2024 року позивач надав, а відповідач отримав послуги з постачання теплової енергії на суму 59 837,39 грн., що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії та/або гарячої води, виставленими рахунками, які направлені відповідачу цінним листом з описом вкладення. Як зазначає позивач, відповідач підписані зі своє сторони вищевказані рахунки та акти прийому-передачі теплової енергії не повернув позивачу з зауваженнями або запереченнями, які вважаються прийнятими відповідачем в редакції позивача, при цьому відповідач не заперечував щодо виставленого обсягу спожитої теплової енергії та розміру нарахувань.

Надання послуг з постачання теплової енергії підтверджується нарядами на підключення опалення за адресою: м.Суми, вул. Нижньовоскресенська, 3 №406 від 06.12.2022 та №290 від 17.11.2023 року та лист про підключення опалення від 16.11.2023.

В зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані послуги з постачання теплової енергії відповідачу було направлено 13.02.2025 цінним листом з описом вкладення вимогу про сплату заборгованості №684 від 04.02.2025. Вказану вимогу було залишено без реагування, а заборгованість за надані послуги не сплачено, що і стало підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про теплопостачання", Законом про України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до комунальної послуги відноситься послуга з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, а саме: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частина 4 статті 319 Цивільного кодексу України встановлює: власність зобов`язує, а згідно ст. 322 Цивільного кодексу України на власника покладено тягар утримання майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана стаття зобов`язує власника нести всі виграти, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Житловим законодавством встановлюється обов`язок власників житлових будинків, квартир забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об`єктів за власні кошти.

Статтею 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до матеріалів справи, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 59837,39 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії суд вважає законними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи надані відповідачем докази сплати 59837,39 грн (платіжна інструкція від 19.05.2025 №BMD10) основного боргу за договором після відкриття провадження у справі, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд закриває провадження у справі за відсутністю предмету спору, задовольнивши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, викладене в п.2 прохальної частини відзиву на позов.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до розрахунку здійсненого позивачем у позові, позивач просить стягнути з відповідача 2796,55 грн 3% річних, 10229,43 грн інфляційного збільшення боргу, що нараховані на заборгованість 59837,39 грн за наступні періоди: з 11.01.2023 по 08.05.2025 на заборгованість 4287,32 грн, з 11.02.2023 по 08.05.2025 на заборгованість 6054,26 грн, з 11.03.2023 по 08.05.2025 на заборгованість 5416,54 грн, з 11.04.2023 по 08.05.2025 на заборгованість 4160,52 грн, з 11.05.2023 по 08.05.2025 на заборгованість 477,60 грн, з 11.12.2023 по 08.05.2025 на заборгованість 3316,20 грн, з 11.01.2024 по 08.05.2025 на заборгованість 9375,04 грн, з 11.02.2024 по 08.05.2025 на заборгованість 11564,33 грн, з 11.03.2024 по 08.05.2025 на заборгованість 8141,01 грн, з 11.04.2024 по 08.05.2025 на заборгованість 6965,86 грн, з 11.05.2024 по 08.05.2025 на заборгованість 78,71 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо вимоги про стягнення 3% річних в сумі 2796,55 грн, інфляційного збільшення боргу в сумі 10229,43 грн та 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору, посилаючись на той факт, що під час військового стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів №206 від 5 березня 2022 року заборонено нарахування та стягнення штрафів, пені, інфляційних нарахувань та відсотків річних за несвоєчасну або неповну оплату комунальних послуг.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів №206 від 5 березня 2022 року установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.

Відповідно до п.1-1 Постанови дія абзаців першого та третього пункту 1 цієї постанови поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану.

Суд дійшов висновку, що норми зазначеної Постанови не застосовуються до спірних правовідносин, в зв`язку з чим, суд не погоджується з правовою позицією відповідача та визнає правомірними підстави нарахування 3% річних та інфляційних збитків.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних збитків за допомогою «Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій» на офіційному вебсайті «Платформа: Ліга Закон» за посиланням https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, вимоги позивача щодо стягнення 2796,55 грн 3% річних та 10229,43 грн інфляційного збільшення боргу визнає правомірними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 59837,39 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, 2796,55 грн 3% річних, 10229,43 грн інфляційного збільшення боргу. Разом з тим, враховуючи сплату відповідачем після відкриття провадження у справі 59837,39 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача 59837,39 грн боргу за договором за відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Таким чином, позовні вимоги суд задовольняє частково та стягує з відповідача 2796,55 грн 3% річних, 10229,43 грн інфляційного збільшення боргу.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У поданому позові позивач просить стягнути з відповідача 3028,00 грн судового збору, сплата якого підтверджена платіжною інструкцією від 07.03.2025 №22746.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст.129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ч. 9 ст.129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3028,00 грн судового збору в межах мінімальної ставки судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 59837,39 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять сім грн 39 коп.) заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Богданова Миколи Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030; код за ) 2796,55 грн (дві тисячі сімсот дев`яносто шість грн 55 коп.) 3% річних, 10229,43 грн (десять тисяч двісті двадцять дев`ять грн 43 коп.) інфляційного збільшення боргу, а також 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 27.08.2025.

Суддя В.Л. Котельницька