РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2025Справа № 910/2708/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Блажівської О.Є., при секретарі судового засідання - Глиняній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №910/2708/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» (04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35, прим. 108/4, офіс 1; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД-ІННОВАЦІЯ» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 13, офіс 426; )

про стягнення 475 470, 00 грн. та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

від позивача - Вовк С.П.,

від відповідача - не з`явився,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Стислий виклад позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІДІ-ТРЕЙД" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-ІННОВАЦІЯ", в якому просив: 1) за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року: а) стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД ІННОВАЦІЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ-ТРЕЙД" неустойку в розмірі 155 880 гривень 00 коп.; б) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "БУД-ІННОВАЦІЯ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІДІ-ТРЕЙД" орендоване майно, що складається з будівельного риштування, а саме: базовий блок Атлант (2 шт.), колесо 200 зі стопом (8 шт.), рама 2м Атлант (48 шт.), діагональ об`ємна 2м Атлант (20 шт.), огородження бокове Атлант (4 шт.), площадка без люка (2?0,55м) (2 шт.), площадка з люком (2?0,55м) (2 шт.), стабілізатор (4 шт.); 2) за додатковою угодою №1 від 04.10.2023 року до договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року (добір в оренду майна): а) стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІННОВАЦІЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ-ТРЕЙД" неустойку в розмірі 319 590 гривень 00 коп.; б) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "БУД-ІННОВАЦІЯ" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІДІ-ТРЕЙД" орендоване майно, що складається з будівельного риштування, а саме: рама з драбиною 2х1м (18 шт.), рама прохідна 2х1м (18 шт.), діагональ (пара) 3,3м (18 шт.), горизонталь 3,05м (18 шт.), балка настилу 3м (18 шт.), настил дерев`яний (1х1м (18 шт).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віді-Трейд» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-ІННОВАЦІЯ» (Орендар) укладено договір оренди майна №ВДТ00001089, за умовами якого Орендодавець ТОВ «Віді-Трейд» передає Орендареві ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ» у тимчасове оплатне користування майно - будівельне риштування, а саме вишку-тура «АТЛАНТ», параметрами 2м?2м - 12,1м, в кількості одного комплекта загальною вартістю 58 540 грн.

Строк оренди за умовами договору складав 30 календарних днів з 28.06.2023р. по 27.07.2023р. Орендна плата за вказаний період складала 5 400 грн.

23.06.2023 року за актом приймання-передачі майна згідно договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року, Орендодавцем ТОВ «Віді-Трейд» було передано Орендарю ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ» вказане будівельне риштування за номенклатурою.

Згідно п.п.6.1, 6.2, 6.3 договору №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року після закінчення строку оренди Орендар зобов`язаний повернути майно Орендодавцю протягом одного дня за адресою: вул. Інженерна, 1А, м. Київ зі складанням акта приймання-передачі. Після закінчення строку оренди Товариство «БУД-ІННОВАЦІЯ» продовжує фактично користуватися будівельним риштуванням, оплативши його оренду до 05.12.2023 включно. Згідно п. 2.4 договору №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року строк оренди може бути продовжений за згодою сторін на умовах попередньої оплати.

Позивач у позовній заяві зазначає, що риштування не повернуто і використовується ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ» без сплати оренди.

Крім того, 04.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВідіТрейд» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІННОВАЦІЯ» (Орендар) укладено додаткову угоду №1 до договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року (добір в оренду майна), за умовами якого Орендодавець ТОВ «Віді-Трейд» передав Орендареві ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ» у тимчасове оплатне користування майно - будівельне риштування за номенклатурою загальною вартістю 76 896 грн.

Строк оренди за умовами додаткової угоди №1 складав 30 календарних днів з 05.10.2023р. по 03.11.2023р. Орендна плата за вказаний період складала 14 406 грн.

Як передбачено п.6 додаткової угоди №1, на неї поширювалися усі інші умови договору оренди майна №ВДТ00001089.

Після закінчення строку оренди за додатковою угодою №1 Товариство «БУДІННОВАЦІЯ» продовжує фактично користуватися будівельним риштуванням, оплативши його оренду до 12 березня 2024 року включно.

Позивач у позовній заяві зазначає, що риштування не повернуто і використовується ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ» без сплати оренди.

16.09.2024 року рекомендованим та 17.09.2024 року цінним листом Орендареві ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ» направлено повідомлення-вимогу від 26 серпня 2024 року про повернення будівельного риштування за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року та додатковою угодою №1 (добір в оренду майна) до нього зі сплатою штрафу за несвоєчасне повернення риштування відповідно за договором у розмірі 95 040 гривень 00 коп. та додатковою угодою №1 у розмірі 158 364 гривень 00 коп.

Крім того, , у порядку встановленому п.4.2 договору, Позивачем у повідомленні-вимозі повідомлялося про припинення договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року та додаткової угоди №1 (добір в оренду майна) до нього за односторонньою відмовою Орендодавця ТОВ «ВідіТрейд» від договору у зв`язку з грубим його порушенням Орендарем ТОВ «БУДІННОВАЦІЯ», що полягає у неповерненні будівельного риштування по закінченню строку оренди. Зазначена вимога відповідачем Товариством «БУД-ІННОВАЦІЯ» проігнорована.

Відтак, позивач у позовній заяві зазначає про неповернення орендованого майна (будівельного рищтування) відповідачем ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ», що є порушенням взятих на себе зобов`язань за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року та додатковою угодою №1 (добір в оренду майна) до нього.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів ст. 178 ГПК України не скористався та не надав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення ухвали суду, у визначений спосіб, шляхом: зазначення відомостей про наявність/відсутність в сторін електронного кабінету; доказів надсилання копії заяви про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами відповідачу.

17.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 16.04.2025.

15.04.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Трейд" надійшло клопотання про проведення засідання за відсутності учасника справи.

16.04.2025 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися.

Ухвала суду від 20.03.2025 була направлена відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останнім, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи. Від відповідача клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, призначене на 16.04.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано. Також відповідачем не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» клопотань про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представників.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 відкладено підготовче засідання у даній справі на 21.05.2025. Запропоновано позивачу подати до суду належним чином засвідчені докази оплати/неоплати оренди риштування за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року та додатковою угодою №1 від 04.10.2023 року до договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року (добір в оренду майна). Запропонувано відповідачу подати до суду належним чином докази оплати оренди риштування за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року та додатковою угодою №1 від 04.10.2023 року до договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року (добір в оренду майна).

13.05.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Трейд" надійшло клопотання про долучення доказів.

21.05.2025 у судове засідання з`явився представник позивача про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення судового засідання не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, ухвала Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 була направлена відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останнім, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи. Від відповідача (його представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 21.05.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання у даній справі на 18.06.2025.

16.06.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Трейд" надійшло клопотання про долучення доказів.

17.06.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Трейд" надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи.

18.06.2025 у судове засідання не з`явились представник позивача та представник відповідача.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 була направлена позивачу (представнику позивача) та відповідачу (представнику відповідача) в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останніми, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене позивач (представник позивача) та відповідач (представник відповідача) повідомлені належним чином про розгляд даної справи.

18.06.2025 у судовому засіданні судом було з`ясовано щодо клопотання про долучення доказів від 16.06.2025, задоволено та долучено до матеріалів справи.

18.06.2025 у судовому засіданні суд зазначив, що подано клопотання позивачем про проведення засідання за відсутності учасника справи від 17.06.2025, позиції сторін щодо закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду по суті не заявлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 розгляд справи відкладено на 18.06.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2025 виправлено описку в ухвалі від 18.06.2025 Господарського суду міста Києва у справі №910/2708/25. Вважається вірним та викладено резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 в наступній редакції, шляхом виправлення п. 1: « 1. Розгляд справи відкласти на 23.07.2025 о 10:45 год.», виправлення описки не зачіпає суті та змісту процесуального рішення (ухвали). Дана ухвала від 20.06.2025 вважається невід`ємною частиною ухвали Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 у справі №910/2708/25.

23.07.2025 у судове засідання не з`явився позивач (представник), ухвала Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 та ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2025 була направлена позивачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останнім, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене позивач повідомлений належним чином про розгляд даної справи. Від позивача (його представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 23.07.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від позивача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

23.07.2025 у судове засідання не з`явився відповідач (представник), ухвала Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 та ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2025 була направлена відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останнім, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи. Від відповідача (його представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 23.07.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 13.08.25.

У судове засідання 13.08.2025 з`явився представник позивача.

13.08.2025 у судове засідання не з`явився представник відповідача. Ухвала суду від 24.07.2025 була направлена відповідачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останнім, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи. Від відповідача (його представника) клопотань, заяв про відкладення розгляду судового засідання та/або про неможливість прибути у судове засідання, та/або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом» (посилання в мережі інтернет - https://vkz.court.gov.ua/) згідно ст. 197 ГПК України, призначене на 13.08.2025, до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд» не подано, клопотань/заяв від відповідача (представника) не було подано до канцелярії суду та через систему «Електронний Суд», а також не направлено до суду через відділення поштового зв`язку.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань, дані щодо Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БУД-ІННОВАЦІЯ» про перебування юридичної особи у процесі припинення або у процесі провадження у справі про банкрутство, санації - відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Також судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду по справі № 910/2708/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи викладене, відповідач повідомлений належним чином про розгляд даної справи.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

13.08.2025 у судове засідання з`явився представник позивача.

13.08.2025 у судове засідання не з`явився відповідач (представник відповідача). Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та не надав.

13.08.2025 у судовому засіданні представник позивача уточнив щодо технічної помилки при складанні позовної заяви, зокрема в прохальній частині та виступив із вступним словом та 13.08.2025 у судовому засіданні судом зазначено, що технічну помилку позивача прийнято до уваги та буде враховано при ухваленні рішення.

13.08.2025 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

13.08.2025 у судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

23.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальності «Віді-Трейд» (далі-Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальності «Буд-Інновація» (далі - Орендар) було укладено Договір оренди майна №ВДТ00001089, відповідно до п. 1.1 якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове оплатне користування на умовах і в порядку визначених цим Договором для використання у власній господарській діяльність наступне майно (далі за текстом - «майно, що орендується» або «майно», або «будівельне риштування»): будівельне риштування, а саме: вишка-тура АТЛАНТ 2Мх2М - 12, 1м, комплект, кількість - 2, вартість майна - 58 540 грн.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2, п. 2.3, п. 2.4 Договору, Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі майна, підписаного Сторонами. Передача майна в оренду проводиться за адресою: м. Київ, вул. Інженерна, 1А. Строк оренди складає 30 календарних днів з 28.06.2023 по 27.07.2023. За взаємною згодою сторін строк оренди може бути продовжений шляхом підписання додаткової угоди, обміну листами чи погоджено Орендодавцем заявки Орендаря на умовах попередньої оплати, якщо інше не погоджено Сторонами.

Орендна плата за користування майно за увесь період оренди, встановлений пунктом 2.2 Договору, складає 4 500 грн, ПДВ - 900 грн, разом з ПДВ - 5 400 грн 00 коп., про що відповідно оренда за календарний день складає: 180 грн/день (п. 3.1 Договору).

Орендар здійснює попередню оплату за оренду майна в розмірі 5 400 грн (п. 3.2 Договору).

Орендодавець має право в односторонньому порядку вжити заходи до повернення майна, що перебуває в оренді, у випадку грубих порушень Орендарем обов`язків, а саме: неповернення майна у строк; недбайливе використання майна, внаслідок чого стан майна погіршується; заборгованість з орендної плати; не допуск Орендодавця до майна шляхом залучення третіх осіб або власними силами демонтувати й забрати (повернути) майно за місцем його використання або у будь-якому іншому місці його знаходження, яке стане відоме Орендодавцю на момент повернення.

Про встановлення грубих порушень Орендарем обов`язків Орендодавець повідомляє Орендаря листом або іншим способом, достатнім для інформування про зазначене порушення (поштове відправлення, електронна пошта, смс тощо).

У такому разі, при встановленні Орендодавцем грубих порушень, договір є припинення за односторонньою відмовою Орендодавця від Договору. Орендар не звільняється від виконання прострочених грошових зобов`язань, відшкодування збитків, включаючи витрати Орендодавця з повернення майна та оплати неустойки. Про фактичне повернення майна Орендодавцем складається відповідний акт, копія якого направляється Орендарю (пп. 4.2 п. 4 Договору).

Орендодавець має право вимагати своєчасної сплати орендної плати (пп. 4.4 п. 4 Договору).

Відповідно до пп. 5.3 п. 5 Договору, Орендар зобов`язаний повернути майно Орендодавцю за закінченням строку оренди до місця повернення (м. Київ, вул. Інженерна,1А), а також у разі встановлення Орендодавцем грубих порушень Орендарем своїх обов`язків. У разі порушення строку повернення, сплатити неустойку у відповідності до ст. 785 ЦК України.

Орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати оренду плату (пп. 5.5 п. 5 Договору).

Розділом 6 Договору визначений порядок повернення майна, а саме пп. 6.1, пп. 6.2, пп. 6.3 зазначено, що після закінчення строку оренди, припинення Договору, Орендар зобов`язаний протягом одного дня повернути майно Орендодавцю у повній комплектності. Майно має бути повернуто Орендодавцю за адресою: місто Київ, вул. Інженерна, 1А. Повернення майна Орендодавцю відбувається за актом приймання-передачі майна, підписаного Сторонами, за винятком випадків, передбачених Договором.

Відповідно до умов пп. 7.3 п. 7 Орендар несе відповідальність за несвоєчасне повернення Орендарем орендного майна Орендодавцю, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення.

Договір є укладеним з моменту передачі Орендодавцем майна Орендарю. Строк дії Договору відповідає строку оренди, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (пп. 8.2 п. 8 Договору).

На виконання умов укладеного договору, 23.06.2023 між Сторонами укладено акт приймання-передачі майна згідно Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023, який підписаний Сторонами та скріплений печатками, в якому зазначено, що Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду базовий блок Атлант у кількості 2 шт вартістю 7 900 грн, колесо 200 зі стопом у кількості 8 шт вартістю 3 840 грн, рама 2 м Атлант у кількості 48 шт вартістю 28 560 грн, діагональ обємна 2м Атлант у кількості 20 шт вартістю 5 500 грн, огородження бокове Атлант у кількості 4 шт вартістю 780 грн, площадка без люка (2х0,55м) вартістю 3 900 грн, площадка з люком (2х0,55м) вартістю 4 500 грн, стабілізатор у кількості 4 шт вартістю 3 560 грн, всього передано майна на загальну суму 58 540 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 9 756 грн 67 коп.

В подальшому, між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 від 04.10.2023 до Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 (добір в оренду майна), яка підписана Сторонами та скріплена печатками, відповідно до якої Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове оплатне користування на умовах і в порядку визначених цією Додатковою угодою та Договором для використання у власній господарській діяльності наступне майно: рама з драбиною 2х1м у кількості 18 шт вартістю 24 660 грн, рама прохідна 2х1 у кількості 18 шт вартістю 20 700 грн, діагональ (пара) 3,3 м у кількості 18 шт вартістю 9 792 грн, горизонталь 3,05 м у кількості 18 шт вартість 4 320 грн, балка настилу 3 м у кількості 13 212 грн, настил дерев`яний (1х1) у кількості 18 шт вартістю 4 212 грн, загальна вартість 76 896 грн, у тому числі ПДВ 12 816 грн.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №1 від 04.10.2023, строк оренди складає 30 календарних днів з 05.10.2023 по 03.11.2023.

Орендна плата за користування майном за увесь період оренди встановлений пунктом 2 Додаткової угоди, складає: 12 005 грн, ПДВ - 2 401 грн, разом з ПДВ - 14 406 грн, про що відповідно оренда за календарний день складає: 477 грн 00 коп. (п. 3 Додаткової угоди).

Підписання цієї Додаткової угоди Сторони підтверджують фактичну передачу майна в оренду. Сторони погодили, що дана Додаткова угода водночас являється а Актом приймання-передачі майна в оренду (п. 5 Додаткової угоди).

На Додаткову угоду, з урахуванням вищевикладеного, поширюється усі ніші умови Договору, включаючи порядок повернення, відповідальність сторін, припинення договору тощо (п. 6 Додаткової угоди).

Позивач 16.09.2024 рекомендованим листом та 17.09.2024 цінним листом на адресу Відповідача скерував повідомлення-вимогу про припинення Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та додаткової угоди до нього відповідно до умов п. 4.2 Договору, й повернення будівельного риштування зі сплатою штрафу від 26.08.2024, однак, дане повідомлення залишилося без відповіді.

Оскільки, Відповідач порушив зобов`язання за Договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та Додатковою угодою №1 від 04.10.2023 Позивач нарахував неустойку за несвоєчасне повернення риштування відповідно до Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 у розмірі 155 880 грн 00 коп., та Додаткової угоди №1 від 04.10.2023 у розмірі 319 590 грн 00 коп.

Незважаючи на припинення дії договору оренди, Відповідач майно Позивачу не повернув та жодних заперечень не надав, як і доказів які б спростовували твердження Позивача у своєму позові.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи, а саме копії: Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023, Акту приймання-передачі від 23.06.2023 згідно Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023, Додаткової угоди №1 від 04.10.2023 до Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 (добір в оренду майна), повідомлення-вимоги про припинення Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та додаткової угоди до нього, й повернення будівельного риштування зі сплатою штрафу від 26.08.2024 з доказами їх направлення (рекомендованим повідомлення з описом вкладення у цінний лист), трекінгу поштового відправлення повідомлення-вимоги від 26.08.2024 про припинення Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та Додаткової угоди до нього - рекомендованим листом 890, трекінгу поштового відправлення повідомлення-вимоги від 26.08.2024 про припинення Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та Додаткової угоди до нього - цінним листом 644, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.03.2025 юридичної особи ТОВ «ВІДІ-ТРЕЙД», витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.03.2025 юридичної особи ТОВ «БУД-ІННОВАЦІЯ», витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичної особи ТОВ «ВІДІ-ТРЕЙД», бухгалтерської довідки №0525/1 від 08.05.2025, платіжної інструкції №1700 від 08.11.2023, платіжної інструкції №1441 від 08.08.2023, платіжної інструкції №1550 від 27.09.2023, платіжної інструкції №1576 від 04.10.2023, платіжної інструкції №1358 від 27.06.2023, платіжної інструкції №1764 від 06.12.2023, платіжної інструкції №1968 від 23.04.2024, платіжної інструкції №1998 від 07.05.2024, рахунку на оплату по замовленню №2224 від 04.10.2023, рахунку на оплату по замовленню №1481 від 07.08.2023, рахунку на оплату по замовленню №1843 від 06.09.2023, рахунку на оплату по замовленню №2222 від 03.10.2023, рахунку на оплату по замовленню №1089 від 23.06.2023, рахунку на оплату по замовленню №2678 від 14.11.2023, рахунку на оплату по замовленню №864 від 23.04.2024, рахунку на оплату по замовленню №2679 від 14.11.2023, фільтрованої виписки за період з 07.05.2024 по 13.06.2025 рахунку ТОВ «ВІДІ-ТРЕЙД», судом надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди.

У ч. 1 ст. 759 ЦК України вказано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 23.06.2023 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір оренди майна №ВДТ00001089, строк оренди якого складає 30 календарних днів з 28.06.2023 по 27.07.2023, та Додатковою угодою №1 від 04.10.2023 до Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 (добір в оренду майна) строк оренди якого складає 30 календарних днів з 05.10.2023 по 03.11.2023.

Відповідно до умов Договору від 23.06.2023 та Додаткової угоди №1 від 04.10.2023, Відповідачем було сплачено оренду, що підтверджується: платіжною інструкцією №1700 від 08.11.2023 у сумі 5 400 грн, №1441 від 08.08.2023 у сумі 1 980 грн, №1550 від 27.09.2023 у сумі 10 800 грн, №1576 від 04.10.2023 у сумі 14 406 грн, №1358 від 27.06.2023 у сумі 5 400 грн, №1764 від 06.12.2023 у сумі 5 400 грн, №1968 від 23.04.2024 у сумі 25 000 грн, №1998 від 07.05.2024 у сумі 6 900 грн.

Умовами п. 6.1, п. 6.2, п. 6.3 Договору встановлено, що після закінчення строку оренди, припинення Договору, Орендар зобов`язаний протягом одного дня повернути майно Орендодавцю у повній комплектності. Майно має бути повернуто Орендодавцю за адресою: місто Київ, вул. Інженерна, 1А. Повернення майна Орендодавцю відбувається за актом приймання-передачі майна, підписаного Сторонами, за винятком випадків, передбачених Договором.

Матеріалами справи встановлено, що строк оренди за Договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та Додатковою угодою №1 від 04.10.2023 закінчився, відповідно до умов п. 2.4 Договору строк оренди не продовжувався, риштування Відповідачем не повернуто. Інші додаткові угоди щодо продовження чи зміни строку дії Договору оренди майна не укладались.

Матеріалами справи встановлено, що Позивач 16.09.2024 рекомендованим листом та 17.09.2024 цінним листом на адресу Відповідача скерував повідомлення-вимогу про припинення Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 та додаткової угоди до нього відповідно до умов п. 4.2 Договору, й повернення будівельного риштування зі сплатою штрафу від 26.08.2024.

Разом з тим, відповідно до трекінгу 890 та 644 вимога повернулася не врученою Відповідачу із відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання», що підтверджується долученими до справи копіями відповідної вимоги, трекінгу та опису вкладення у цінний лист та копії роздруківки трекінгу з Укрпошти.

Відповідно до частини 4 статті 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 4.2 Договору, у такому разі, при встановленні Орендодавцем грубих порушень, договір є припиненим за односторонньою відмовою Орендодавця від Договору. Орендар не звільняється від виконання прострочених грошових зобов`язань, відшкодування збитків, включаючи витрати Орендодавця з повернення майна та оплати неустойки. Про фактичне повернення майна Орендодавцем складається відповідний акт, копія якого направляється Орендарю.

Відповідач не повернув орендоване майно Позивачу та без законних підстав використовує майно без сплати оренди Позивачу, що жодними доказами не спростовано з боку Відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги щодо повернення Відповідачем орендованого ним майна відповідно до Договору оренди від 23.06.2023 та Додаткової угоди від 04.10.2023, яке йому було передано у тимчасове оплатне користування на умовах і в порядку визначеним Договором оренди та Додатковою угодою підлягає задоволенню.

Що ж стосується вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача суми неустойки за Договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 у розмірі 155 880 грн 00 коп. та Додаткової угоди №1 від 04.10.2023 у розмірі 319 590 грн 00 коп., суд зазначає наступне.

За умовами п. 5.3 , п.7.3 Договору вказано, що Орендар зобов`язаний повернути майно Орендодавцю за закінченням строку оренди до місця повернення (м. Київ, вул. Інженерна,1А), а також у разі встановлення Орендодавцем грубих порушень Орендарем своїх обов`язків. У разі порушення строку повернення, сплатити неустойку у відповідності до ст. 785 ЦК України. Орендар несе відповідальність за несвоєчасне повернення Орендарем орендного майна Орендодавцю, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення.

Розрахунок неустойки у розмірі подвійної орендної плати здійснено позивачем за кількістю прострочених днів за Договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 з неповернення будівельного риштування починаючи з 07.12.2023 до 11.02.2025, що складає 433 днів. Орендна плата за календарний день складає: 180 грн./день (п.3.1 договору). Відповідно сума неустойки складає 155 880 гривень 00 коп.

За Додатковою угодою №1 від 04.10.2023 до Договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 з неповернення будівельного риштування починаючи з 14.03.2024 до 11.02.2025, що складає 335 днів. Орендна плата за календарний день складає: 477 грн./день (п.3.1 договору). Відповідно сума неустойки складає 319 590 гривень 00 коп

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (неповернення майна наданого у тимчасове оплатне користування на умовах і в порядку визначених Договору) згідно ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку Відповідача.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Тобто, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або взагалі не приступив до виконання зобов`язання, або якщо він не виконав зобов`язання в межах встановленого в договорі чи законі строку.

Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечити виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання таких зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 912/2483/18, від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 29.05.2018 у справі № 910/23003/16, від 19.09.2019 № 904/5770/18, від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19.

Між сторонами у справі, що розглядається, виник спір щодо неповернення наданого Позивачем, та отриманим Відповідачем майна у тимчасове оплатне користування за Договором оренди майна та Додатковою угодою, на яку поширюються усі інші умови Договору , тобто внаслідок невиконання негрошового зобов`язання. Так, аналізуючи положення глави 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

На відміну від положень ЦК України, які штраф та пеню визначають як види неустойки в залежності від правил обчислення (частини друга та третя статті 549 цього Кодексу), а неустойку і як вид забезпечення виконання зобов`язання, і як правовий наслідок порушення зобов`язань, встановлених законом або договором, положення ГК України визначають неустойку, штраф та пеню як господарські санкції у вигляді грошової суми - штрафні санкції, суму яких учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже сплату неустойки як один із видів забезпечення виконання зобов`язання, встановлених договором або законом, та як один із встановлених договором або законом правових наслідків порушення зобов`язання передбачено лише нормами ЦК України (пункт 3 частини першої статті 611 цього Кодексу).

Поширене застосування неустойки саме з метою забезпечення договірних зобов`язань обумовлено насамперед тим, що неустойка є зручним інструментом спрощеної компенсації втрат кредитора, викликаних невиконанням або неналежаним виконанням боржником своїх зобов`язань.

Неустойка як господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань започатковує визначеність у правовідносинах за зобов`язаннями, а саме - відповідальність має настати щонайменше в межах неустойки. Тобто неустойка підсилює дію засобів цивільно-правової відповідальності, робить їх достатньо визначеними, перетворюючи в необхідний, так би мовити, невідворотній наслідок правопорушення. Отже неустойка стає оперативним засобом реагування у разі порушення або неналежного виконання зобов`язання, яким можна скористатись як тільки було порушено зобов`язання, не чекаючи викликаних ним негативних наслідків. Зокрема, задля прагнення учасників зобов`язання до дійсно оперативного, негайного використання свого права на неустойку для неї встановлений спеціальний скорочений строк позовної давності: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Отже, завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Поряд з цим ГК України, також як і ЦК України, передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом.

Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. При цьому для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони відповідно зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору.

Відповідно до ст. 233 ГПК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також у постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 Суд зазначає, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - ст. 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

Чинники, якими обґрунтовані конкретні умови щодо неустойки: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Отже, і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), що обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин 1, 2 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, тобто в межах судового розсуду.

У визначенні підстав для зменшення розміру неустойки суд виходить з такого.

Так, положеннями статті з ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства, якими, згідно з пунктами 3, 6 частини першої цієї статті ЦК України, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20. Отже, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості.

При цьому Суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі Nє918/116/19.

Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов?язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов?язання боржником. Після порушення боржником свого обов?язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі Nє 910/14591/21).

Відповідно до матеріалів справи, Відповідач відповідно до приписів закону не скористався правом звернення до суду із заявою про зменшення розміру неустойки.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).

Так, законодавець в ГК України, встановлюючи правила визначення розміру штрафних санкцій (зокрема і неустойки, стаття 231 цього Кодексу) та встановлюючи також як і ЦК України відмінності між порядками обчислення штрафу та пені (частина друга цієї статті Кодексу), уточнює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором (частина четверта статті 231 ГК України) (правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22).

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Щодо застосування наведених положень статті 231 ГК України Суд звертається до правової позиції, викладеної у пункті 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 та у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21: господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку, що розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків.

Отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У наведених висновках Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Відповідно до матеріалів справи, а саме п. 7.3 Договору оренди майна та Додаткової угоди, на яку поширюються усі інші умови Договору, передбачено застосування неустойки саме за несвоєчасне повернення Орендарем орендованого майна Орендодавцю.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші, ніж передбачено ЦК України види забезпечення виконання зобов`язань визначено ч. 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, зокрема, передбаченої п. 7.3 Договору, яка не суперечить вимогам законодавства.

Оскільки Відповідач не здійснив повернення орендованого майна Позивачу, він має сплатити штраф у розмірі подвійної орендної оплати за час прострочення повернення відповідного майна.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що індивідуальний характер підстав, якими в конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність підставі для зменшення розміру неустойки, заявленого Позивачем до стягнення універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Відтак, з Відповідача підлягає стягненню неустойка за Договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 у розмірі 155 880 грн 00 коп. та Додаткової угоди №1 від 04.10.2023 у розмірі 319 590 грн 00 коп.

Позовні вимоги щодо повернення Відповідачем орендованого ним майна відповідно до п. 5.3 Договору оренди від 23.06.2023 та Додаткової угоди від 04.10.2023, яке йому було передано у тимчасове оплатне користування на умовах і в порядку визначеним Договором оренди та Додатковою угодою також підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД-ІННОВАЦІЯ» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-ІННОВАЦІЯ" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 13, офіс 426; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» (04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35, прим. 108/4, офіс 1; ) за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 неустойку в розмірі 155 880 (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн 00 коп.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «БУД-ІННОВАЦІЯ» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» за договором оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 орендоване майно, що складається з будівельного риштування, а саме: базовий блок Атлант (2 шт.), колесо 200 зі стопом (8 шт.), рама 2м Атлант (48 шт.), діагональ об`ємна 2м Атлант (20 шт.), огородження бокове Атлант (4 шт.), площадка без люка (2х0,55м) (2 шт.), площадка з люком (2х0,55м) (2 шт.), стабілізатор (4 шт.).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-ІННОВАЦІЯ" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 13, офіс 426; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» (04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35, прим. 108/4, офіс 1; ) за додатковою угодою №1 від 04.10.2023 до договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року (добір в оренду майна) неустойку в розмірі 319 590 (триста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 00 коп.

5. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «БУД-ІННОВАЦІЯ» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» за додатковою угодою №1 від 04.10.2023 до договору оренди майна №ВДТ00001089 від 23.06.2023 року (добір в оренду майна) орендоване майно, що складається з будівельне риштування: рама з драбиною 2х1м (18 шт.), рама прохідна 2х1м (18 шт.), діагональ (пара) 3,3м (18 шт.), горизонталь 3,05м (18 шт.), балка настилу 3м (18 шт.), настил дерев`яний (1х1м (18 шт.).

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУД-ІННОВАЦІЯ" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 13, офіс 426; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ТРЕЙД» (04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35, прим. 108/4, офіс 1; ) судовий збір у розмірі 13 188 (тринадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн 00 коп.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів ст. ст. 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 22.08.2025.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА