ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.2025 Справа №905/1093/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (ідентифікаційний код 33760279)

до відповідача Комунального закладу культури «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» (ідентифікаційний код 02218619)

про стягнення заборгованості в розмірі 22 288,46 грн

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

18.08.2024 через підсистему «Електронний суд» Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (далі - ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального закладу культури «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» (далі - КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ», Бібліотека) про стягнення заборгованості в розмірі 22 288,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов?язань за договором №521 від 18.01.2022 про надання послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг за лютий 2022, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.08.2024 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено ККП ММР «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» строк для усунення встановлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 06.09.2024 внаслідок усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі №905/1093/24, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено позивачу надати інформацію щодо фактичних обсягів споживання відповідача за період з листопада 2021 року по січень 2022 року з наведенням їх кількісних показників у обліку позивача, докази направлення документів представнику відповідача за допомогою ТОВ «Нова пошта», на факт чого вказує позивач.

19.12.2024 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи позивач на виконання ухвали суду від 06.09.2024 надав до суду платіжні доручення, банківські виписки, звіт ТОВ «Нова пошта» за четвертий квартал 2022 року.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов?язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, п.2)день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; п.5)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч.6 ст. 242 ГПК України).

Позивач та відповідач отримали ухвалу суду про відкриття провадження у справі в електронному кабінеті 07.09.2024, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, що сформовані у підсистемі «Діловодство спеціалізованого суду».

Додатково ухвала направлена на адресу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними довідок про доставку електронного листа, що сформовані у підсистемі «Діловодство спеціалізованого суду» відправлення є отриманими сторонами 07.09.2024.

Суд також бере до уваги, що відповідач мав можливість ознайомитись з всіма процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

З огляду на зазначене, суд вважає, що вчинено всі можливі дії з метою повідомлення відповідача про факт відкриття провадження у справі.

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України №478/2025 від 14.07.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4524-IX від 15.07.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Таким чином, на час винесення даного рішення в Україні продовжено строк дії воєнного стану.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.1, 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у лютому 2022 на підставі договору про надання послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування №521 від 18.01.2022 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 22 288,46грн, з яких: вартість поставленої теплової енергії - 22 254,72 грн, кошти за абонентське обслуговування - 33,74 грн. Замовник не здійснив оплату за надані виконавцем послуги з постачання теплової енергії у строк визначений договором. Позивач звертався до відповідача із листом про необхідність сплати заборгованості, у відповідь на який відповідач повідомив останнього листом від 22.12.2022 року №46/а про неможливість здійснення оплати коштів за Договором від 18.01.2022 року за спожиті послуги в лютому 2022 року через відсутність доступу до бухгалтерських документів та невиконання працівниками бухгалтерії своїх обов?язків. Одночасно відповідач повідомив, що вирішення питання щодо оплати послуг з теплопостачання можливе після повного відновлення основної діяльності Бібліотеки. Не виконання відповідачем своїх грошових зобов?язань з оплати наданих послуг з постачання теплової енергії за лютий 2022 стало підставою для звернення позивача до суду із позовом.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 ГПК України.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

18.01.2022 між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (далі - Виконавець) та Комунальним закладом культури «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» (далі - Замовник) укладено договір №521 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1 якого останній укладається на закупівлю послуги з постачання теплової енергії на період з 01 січня 2022р. по 31 грудня 2022р. та складається з: послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - послуга) (код ДК 021:2015- 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов?язана продукція) у кількості: без ЦТП без IТП 32,226 Гкал/рік; плати за абонентське обслуговування (код ДК 021:2015 - 79990000-0 Різні послуги, пов?язані з діловою сферою).

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (п. 4 договору).

Відповідно до пункту 8 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

За умовами п.14 договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця з 25 до 30 числа у присутності замовника (споживача) або його представника.

У разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення замовником (споживачем) виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протяrом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів, без урахування місяців підключення/відключення опалення (п.17 договору).

Визначення ціни порядку оплати послуги погоджено сторонами у розділі «Ціна та порядок оплати послуги, порядок та умови внесення змін до договору щодо ціни послуги», відповідно до п.28 якого вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цьoгo договору тариф на послугу становить: без ЦТП без ІТП 3 933,32 грн за 1 Гкал з ПДВ.

Сума цього договору становить 127 160,05 грн, у тому числі, ПДВ 21 193,34 грн, яка складається з: послуги з постачання теплової енергії 126 755,17 грн, у тому числі ПДВ 211 251,86 грн; плати за абонентське обслуговування 404,88 грн, у тому числі ПДВ 67,48 грн. Загальна вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно положень п.29 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується шомісяця.

Виконавець формує та надає рахунок та акт наданих послуг на оплату послуги та абонентського обслуговування не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок та акт наданих послуг надається на паперовому носії (п.30 договору).

Замовник здійснює оплату за цим договором після пред?явлення виконавцем рахунку та акту наданих послуг (далі - рахунок та акт) не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. А у грудні оплата здійснюється до кінця поточного року (п.31 договору).

У пункті 1 договору Замовник зобов?язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором, а у підпункті 3 пункту 37 договору - оплачувати надану пocлyгy за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Відповідальність сторін узгоджена у відповідному розділі договору, відповідно до п.40 якого Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цьoro договору або закону.

Відповідно до п.48 договору він набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2022 року.

Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов?язку виконання зобов?язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (п.49 договору).

В реквізитах сторін, у тому числі зазначено, що адреса електронної пошти Замовника: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У додатку №1 до договору викладено інформацію про об?єкти Замовника: Обласна бібліотека для дітей; адреса: пр.Металургів, 29; опалювальна площа: 388,60 кв.м; джерело теплопостачання: без ЦТП без ІТП).

Договір підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень, скріплений відтисками печаток Сторін.

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області №400 від 12.10.2021 вирішено почати опалювальний період 2021-2022 років після 16.10.2021 у разі середньодобової температури зовнішнього повітря +8°С (та нижче) протягом трьох діб (п.1 рішення).

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області №17 від 13.07.2022 вирішено вважати датою призупинення подачі теплової енергії в місті Маріуполі 28 лютого 2022 року (п. 1 рішення); вважати датою закінчення опалювального періоду 2021/2022 років в місті Маріуполі 15 липня 2022 року (п.2 рішення).

В матеріалах справи наявний акт надання послуг №07-990160/01 за лютий 2022, якими зафіксовано, що ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» надало, а КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» прийняв у лютому 2022 послуги відповідно до умов договору №521 від 18.01.2022 на загальну суму 22 288,46 грн, з яких: послуга з постачання теплової енергії в обсязі 5 658 Гкал вартістю 22 254,72 грн; абонентське обслуговування (з вузлами обліку) вартістю 33,74 грн з ПДВ.

Вказаний акт підписаний представником Виконавця та скріплений відтиском печатки вказаного підприємства. Зі сторони Замовника акт не підписаний та не містить відтиску печатки.

ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» виставило КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» рахунок-фактуру №07-990160/01 за надані у лютому 2022 послуги за договором №521 від 18.01.2022 на загальну суму 22 288,46 грн, з яких: послуга з постачання теплової енергії в обсязі 5 658 Гкал вартістю 22 254,72 грн; абонентське обслуговування вартістю 33,74 грн з ПДВ.

Позивач стверджує, що акт надання послуг за лютий 2022 року із відповідним рахунком надсилався разом із листом про оплату заборгованості засобами поштового зв?язку ТОВ «Нова пошта» на адресу представника відповідача - Юлії Василенко, на підтвердження чого надає звіт ТОВ «Нова пошта» за четвертий квартал 2022 року. Інших доказів направлення акту та рахунку матеріали справи не містять.

У відповідь на лист ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» від 28.10.2022 № 364 щодо оплати послуг, отриманих у 2022 році, КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» листі від 22.12.2022 р. № 46/а повідомив, що в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України знищено майно та всю документацію Бібліотеки. Вищезазначені обставини призвели до нестабільної роботи бухгалтерської служби Бібліотеки, оскільки вся бухгалтерська документація була знищена, а працівники бухгалтерії не здійснюють свої посадові обов`язки. Згідно з статтею 219 Господарського кодексу України належне виконання зобов`язання Бібліотекою щодо оплати за надання послуг з теплопостачання на даний момент виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто вищевизначених надзвичайних і невідворотних обставин. Замовник також наводить положення Закону України «Про виконавче провадження» та Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та зазначає, що вирішення питання щодо оплати послуг з теплопостачання можливе після повного відновлення основної діяльності Бібліотеки.

КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» сплатив вартість наданих послуг за період з листопада 2021 по січень 2022 року згідно даних платіжних доручень:

- №398 від 16.12.2021 (за листопад 2021) на суму 19 745,27 грн;

- №435 від 24.01.2022 (за грудень 2022) на суму 33 046,89 грн;

- №436 від 24.01.2022 (за грудень 2022) на суму 1 499,46 грн;

- №469 від 17.02.2022 (за січень 2022) на суму 21 572,60 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, відповідач повністю розрахувався за надані послуги за період листопад 2021 - січень 2022. Іншого не доведено.

Інших доказів оплати заборгованості матеріали справи не містять.

Наразі позивач вказує, що у відповідача наявна заборгованість з оплати наданих за договором №521 від 18.01.2022 послуг за лютий 2022 на суму 22 288,46 грн, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення суми основної заборгованості.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та заперечення викладені у відзиві, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв?язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарським визнається зобов?язання, що виникає між суб?єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб?єкт (зобов?язана сторона, у тому числі боржник) зобов?язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб?єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб?єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання її обов?язку (частина перша статті 173 ГК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов?язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Господарські зобов?язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перга статті 174 ГК України).

Згідно з частиною першою статті статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов?язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов?язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов?язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Частинами першою, другою статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов?язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

Частиною першою статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» та КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» №521 від 18.01.2022 про надання послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за своєю правовою природою є договором поставки енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Зазначений договір укладений у письмовій формі, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений, не розірваний та у судовому порядку недійсним не визнаний. Суд дійшов висновку, що у спірний період договір діяв.

Оскільки як вбачається з матеріалів справи, правовідносини сторін стосуються сфери постачання теплової енергії, суд застосовує: Закон України «Про теплопостачання», яким визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об?єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов?язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії; Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким зокрема, регулюються відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води тощо.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» виробництвом теплової енергії є господарська діяльність, пов?язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору; постачанням теплової енергії (теплопостачанням) є господарська діяльність, пов?язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Господарський суд також бере до уваги, що відносини, які виникають між Замовником та Виконавцем в процесі надання послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування регулюються Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 якою затверджено «Правила надання послуги з постачання теплової енергії» (далі - Правила).

Пунктами 32, 34-36 Правил передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, визначеного у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов?язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Господарський суд зауважує, що принцип диспозитивності покладає на суд обов?язок вирішувати справу в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду.

Враховуючи закріплені Господарським процесуальним кодексом України принципи рівності, змагальності та обов?язковості встановлення судами обставин, що входять до предмета доказування, у відповідності до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред?явлено позов, та зобов?язаний довести наявність порушення його прав та законних інтересів, У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).

Наявний в матеріалах справи акт надання послуг №07-990160/01 за лютий 2022 фіксує, що на виконання умов договору №521 від 18.01.2022 позивач у лютому 2022 надав відповідачу послугу на загальну суму 22 288,46 грн, яка складається з послуги з постачання теплової енергії в обсязі 5 658 Гкал вартістю 22 254,72 грн; абонентського обслуговування (з вузлами обліку) вартістю 33,74 грн з ПДВ.

Щодо визначення позивачем обсягу поставленої об?єму спожитої теплової енергії за лютий 2022 року суд зазначає наступне.

Положеннями договору передбачено визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (п.8 договору).

Будівля відповідача, до якої здійснювалось постачання теплової енергії, обладнано вузлами комерційного обліку.

В матеріалах справи відсутня інформація щодо за умовами п.14 договору Виконавцем у присутності замовника (споживача) або його представника у період з 25 по 28 лютого 2022 року здійснено зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії, щодо обсягу спожитої теплової енергії за лютий 2022. Суд вказує, що у цей період у м.Маріуполь велись активні бойові дії.

У подальшому, як вказує позивач у письмових поясненнях, внаслідок тимчасової окупації міста Маріуполя, позивач втратив доступ до документації ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА», в тому числі до оригіналів Договору, рахунків, актів, тощо. Позивачем в червні 2022 року спрямовано до правоохоронних органів заяву з проханням порушити кримінальне провадження за фактом захоплення адміністративної будівлі підприємства, а також заволодіння усім майном ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (в тому числі документацією). За результатом розгляду заяви, Голосіївським управлінням поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, 29.06.2022 року порушено кримінальне провадження №0001393.

Положеннями пункту 17 договору передбачений порядок визначення обсягу теплової енергії у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення замовником (споживачем) виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку - шляхом визначення середнього обсягу споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів, без урахування місяців підключення/відключення опалення.

Позивач вказує, що у нього відсутня можливість визначення обсягу спожитої відповідачем теплової енергії шляхом визначення середнього обсягу споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, оскільки, як зазначено вище, ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» втратило доступ до адміністративної будівлі підприємства та відповідно до даних про об`єми спожитої електроенергії споживачами за опалювальний сезон 2020/2021 тощо.

Відповідно позивачем використано показник середнього обсягу споживання теплової енергії за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, а саме, з листопада 2021 року по січень 2022 року, що не суперечить положенням п.17 договору. Договір №521 від 18.01.2022 між сторонами у справі діє з січня 2022, однак відповідач належними доказами у справі не спростував факту того, що у листопаді - грудні 2021 теплопостачання також здійснювалось позивачем, натомість цей факт вбачається з факту оплати останнім послуг з теплопостачання у цей період.

Із наданих позивачем письмових пояснень вбачається, що для визначення об?єму спожитої теплової енергії за період з листопада 2021 року по січень 2022 року розрахунок здійснено наступним чином:

- за листопад 2021 року - 19 745,27 грн. /3 933,32 грн. = 5,02 Гкал;

- за грудень 2021 року - 34 546,35 грн. / 3 933,32 грн. = 8,783 Гкал;

- за січень 2022 року - 21 538,86 грн. / 3 933,32 грн. = 5,476 Гкал.

З огляду на втрату інших первісних документів, для визначення обсягу, що поставлений, ним використано дані платіжних доручень за звітний період, на підставі обсягу здійсненої оплати вирахувано обсяг поставленої теплової енергії.

Позивачем обсяг Споживання теплової енергії в лютому 2022 року розраховано: (5,020+8,783+5,476) / 92 дні (кількість днів за листопад, грудень, січень) * 27 (кількість днів в лютому 2022 протягом яких надавались послуги відповідно до рішення виконавчого комітету ММР від 13.07.2022 року) * 3933,32 (тариф за Гкал.) = 22 254,72 грн та 33,74 грн. (плата за абонентське обслуговування).

Відповідач не висловив заперечень щодо застосованого порядку здійснення розрахунку та не надав доказів, які б спростовували визначений позивачем обсяг поставленої теплової енергії за період листопад 2021 - січень 2022. Факт постачання теплової енергії відповідачем в листі № 46/а від 22.12.2022 не заперечується.

Положеннями пункту 30 договору передбачено надання Виконавцем Замовнику рахунку та акту наданих послуг на оплату послуги та абонентського обслуговування на паперовому носії не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач стверджує, що ним направлявся акт надання послуг за лютий 2022 року із відповідним рахунком разом із листом про оплату заборгованості засобами поштового зв?язку - ТОВ «Нова пошта» на адресу представника відповідача - Юлії Василенко. На підтвердження такого направлення позивач надає звіт ТОВ «Нова пошта» за четвертий квартал 2022 року.

Дослідивши наданий позивачем звіт ТОВ «Нова пошта» суд зазначає, що він містить інформацію про направлення 02.11.2022 ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» поштового відправлення типу «документ» адресату Юлії Василенко, що є директором відповідача. Відправлення отримане 04.11.2022. Разом з тим, із наданого звіту не вбачається зміст такого відправлення. Інших доказів направлення позивачем акту наданих послуг №07-990160/01 за лютий 2022 разом із рахунком матеріали справи не містять.

Натомість суд враховує наявну в матеріалах справи відповідь КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» № 46/а від 22.12.2022 на лист ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» від 28.10.2022 № 364 щодо оплати послуг, отриманих у 2022 році, за змістом яких відповідач не заперечує факт надання послуг з теплопостачання у 2022 році та зазначає, що вирішення питання щодо оплати послуг з теплопостачання можливе після повного відновлення основної діяльності Бібліотеки. При цьому, заборгованість наявна за лютий 2022 року.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов?язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов?язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» («BENDERSKIY v. Ukraine»), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Застосовуючи встановлений ст.79 ГПК України стандарт доказування «вірогідність доказів» суд дійшов висновку, що позивачем надано більш вірогідні докази щодо обсягу та вартості наданих послуг у лютому 2022 року та отримання відповідачем акту наданих послуг №07-990160/01 за лютий 2022 разом із рахунком.

Враховуючи викладене у своїй сукупності суд дійшов висновку про надання ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» КЗК «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» у лютому 2022 року послуг з постачання теплової енергії на суму 22 254,72 грн та плати за абонентське обслуговування на суму 33,74 грн.

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Одночасно статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач зобов?язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Замовник взяв на себе обов?язок у пункті 1 договору своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором, а у підпункті 3 пункту 37 договору оплачувати надану пocлyгy за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Алгоритм оплати за надані послуги із теплопостачання визначено у п.31 договору, відповідно до якого замовник здійснює оплату за цим договором після пред?явлення виконавцем рахунку та акту наданих послуг не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. А у грудні оплата здійснюється до кінця поточного року.

Доказів оплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Одночасно Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території (п.1).

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку

громад та територій України № 376 від 28.02.2025, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, до території України, що тимчасово окупована Російською Федерацією, з 21.05.2022 віднесено м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади (UA0029262), з 24.02.2022 по 20.05.2022 - останнє було віднесено до території активних бойових дій (UA0029262).

У даному випадку заборгованість виникла за лютий 2022 року, тобто нарахована у тому числі й після 24.02.2022 року, але цей період не охоплює періоду окупації, відповідно її нарахування на законодавчому рівні не заборонено.

Інші приписи вказаної Постанови не стосуються спірних правовідносин, оскільки предметом спору є виключно стягнення основної заборгованості.

Посилання відповідача на приписи п. 10-2 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» не є доцільним, оскільки ним передбачено підстави для зупинення у період дії воєнного стану в Україні виконавчих проваджень, боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій, що відповідно стосується примусового виконання відповідних рішень та не є обмеженням для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 617 ЦК України, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення його виконання.

Статтею 218 ГК України також встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення; у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Розглядаючи доводи відповідача щодо відкладення на строк дії обставин форс-мажору строку виконання зобов`язань господарський суд виходить з того, що відповідно до статті 617 ЦК України форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/8741/22.

Предметом спору у даному випадку є стягнення основного боргу, заходи відповідальності позивачем не застосовуються.

Відтак суд вважає, що сукупністю наявних в матеріалах справи доказів документально підтверджено факт неналежного виконання відповідачем зобов?язань щодо своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у лютому 2022 відповідно до умов договору №521 від 18.01.2022 з боку останнього, тому позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу за надання таких послуг у лютому 2022 року у сумі 22 254,72 грн та плати за абонентське обслуговування на суму 33,74 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Правові засади справляння судового збору, платників, об?єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Одночасно, частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява направлена до суду шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, відповідно доцільно використовувати вказаний коефіцієнт 0,8.

Таким чином, виходячи з того, що 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 складає 3 028,00 грн., позивач із застосуванням коефіцієнту 0,8 мав сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Фактично при зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3 028,00 грн.(платіжна інструкція №141 від 06.05.2024).

За приписами п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем під час розгляду справи не заявлено клопотання про повернення з Державного бюджету України судового збору в частині сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2 422,40 грн(з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Окремо суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про повернення з Державного бюджету України судового збору в частині сплаченого ним в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» до Комунального закладу культури «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» про стягнення заборгованості в розмірі 22 288,46 грн задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу культури «ДОНЕЦЬКА ОБЛАСНА БІБЛІОТЕКА ДЛЯ ДІТЕЙ» (адреса місцезнаходження: 87555, Україна, Донецька область м. Маріуполь пр. Металургів буд. 29, ідентифікаційний код 02218619) на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА» (адреса місцезнаходження: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової, буд.1, ідентифікаційний код 33760279) заборгованість в розмірі 22 288,46 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 15.08.2025.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова