ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
"26" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2615/25
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 вищевказану заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Заявник в заяві про видачу судового наказу зазначає, що 13.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ферм Є» (далі Виконавець, Заявник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеграл сістемс» (далі Замовник, Боржник), було укладено Договір № 13/03/2025 про надання послуг (далі Договір), в - п.1.1. Договору про надання послуг передбачено, що Виконавець за умовами цього Договору зобов`язується власними чи орендованими будівельними машинами, механізмами чи автотранспортом (далі за текстом спеціалізована техніка) надати послуги (виконати роботи) на об`єктах Замовника, а Замовник зобов`язується сплачувати Виконавець плату за надані послуги (виконані роботи) у розмірі та порядку, визначені даним Договором.
Згідно із п. 2.1. Договору обсяг необхідних послуг (робіт), кількість, тип спеціалізованої техніки, строк надання послуг (виконання робіт), місце, дата та час подачі спеціалізованої техніки, вартість години роботи техніки та мінімальний запланований щоденний час роботи спеціалізованої техніки, відомості про наявність ЛЕП, трубопроводів та інших комунікацій на місці виконання робіт, ПІБ відповідальних осіб Замовника та Виконавця на місці виконання робіт та інші необхідні умови надання послуг (виконання робіт) попередньо погоджуються Сторонами у Заявках, та визначаються (підтверджуються) Сторонами у Актах наданих послуг (виконання робіт). Сторонами може бути узгоджений інший графік надання послуг (виконання робіт) із зазначенням добового або середньодобового навантаження послуг (виконання робіт), початку та закінчення роботи кожної зміни, включаючи нічний час.
У п.2.2. Договору зазначено, що не пізніше як за 2 (два) робочих дні до передбачуваної дати виконання робіт Замовник має узгодити із Виконавцем Заявку на надання послуг (виконання робіт).
Заявник вказує, що Відповідно до Заявки на надання послуг № 1 від 17.03.2025 року Замовник замовив вантажні роботи автокраном на 7 змін у кількості 56 годин та відповідно до Заявки на надання послуг № 2 від 20.03.2025 року Замовник замовив роботи із розпланування щебню екскаватором навантажувачем JCB 3CX на 1 зміну у кількості 8 годин. Виконавець надав Замовнику послуги на загальну суму у розмірі 152 300, 25 грн з ПДВ.
Також заявник зазначає, що для отримання оплати Виконавець виставив Замовнику Рахунок на оплату № 239 від 17.03.2025 року на суму 137 800,22 грн. з ПДВ та Рахунок на оплату № 266 від 21.03.2025 року на суму 14 500, 03 грн. з ПДВ.
Факт надання послуг підтверджується Актом № UT-12 від 22.03.2025 року на суму у розмірі 14 500, 03 грн з ПДВ, та Актом № UT-15 від 27.03.2025 року на суму у розмірі 137 800, 22 грн з ПДВ, що були підписані Замовником.
Згідно з п. 3.4. Договору, оплата послуг здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання рахунку від Виконавця.
Оскільки Замовник не здійснив оплату за надані послуги, Виконавець 07.07.2025 направив Претензію № 07/07-2025 Замовнику з вимогою здійснити оплату. На підставі Претензії № 07/07-2025 від 07.07.2025 року Замовник сплатив лише суму у розмірі 14 500,03 грн. з ПДВ за Актом № UT-12 від 22.03.2025 року та 17 800,22 грн. з ПДВ за Актом № UT-15 від 27.03.2025 після чого Боржник перестав виходити на зв`язок.
Отже, на момент складання Заяви про видачу судового наказу заборгованість Замовника за Актом № UT-15 від 27.03.2025 складає 120 000, 00 грн. з ПДВ.
Крім того, Заявник зазначає, що в пункті 6.11 Договору зазначена відповідальність Замовника:
- за прострочення оплати наданих Послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати;
- за порушення Замовником строків виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором більш ніж на 5 (п`ять) календарних днів Замовник, додатково до пені згідно умов цього Договору, сплачує Виконавцю штраф у розмірі 10% від загальної суми заборгованості.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інше не передбачено договором згідно зі ст. 625 ЦКУ.
Таким чином, загальна сума боргу за Актом № UT-15 від 27.03.2025 року становить: 149 027,47 грн.
Відповідно до ст. 155 ГПК України, у судовому наказі зазначаються, серед іншого, сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, як вказує Об`єднана Палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд вправі відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також нормами ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція підтримана та застосована у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Як вбачається з матеріалів справи, за підписом адвоката Костенка С.С. було подано лише заяву про видачу судового наказу (вих. №б/н від 14.08.2025).
Аналізуючи розмір заявлених до стягнення з боржника витрат, суд враховує, що відносини між заявником і боржником, на підставі яких подано заяву про видачу судового наказу, виникли на підставі договору на про надання послуг. Тобто, категорія справи не є специфічною чи особливо складною.
Заява в основному містить нормативні положення Цивільного кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, та умови договору про надання послуг, внаслідок чого видається, що складення такої заяви не є особливо затратним по часу.
Суд звертає увагу, що судова практика у справах наказаного провадження в господарському судочинстві є усталеною, тому підготовка заяв про видачу судового наказу за наведених фактичних обставин відносин між сторонами не потребує додаткової пошукової роботи стосовно з`ясування позицій касаційного суду.
Суд зазначає, що не має підстав втручатись у відносини клієнта з адвокатом стосовно погодженої вартості наданих послуг. Разом з тим, суд засвідчує, що покладення всіх понесених стороною судових витрат на іншу сторону не може бути надмірним тягарем для іншої сторони. Суд також враховує, що справи наказного провадження належать до категорії справ про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тобто, справи даної категорії не належать до складних, багатоаспектних і затратних по часу.
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що обґрунтованим, реальним, розумним і співмірним розміром судових витрат, покладених на боржника у справі наказаного провадження, є 2000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналіз викладених заявником обставин, а також ст. ст. 509, 525, 526, 530, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193, 265 Господарського кодексу України, та ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України дає суду підстави зробити висновки, що заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Крім того, оскільки заявником за подання до суду заяви про видачу судового наказу сплачений судовий збір в 302,80 грн., відтак вказана сума судового збору підлягає стягненню з боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись ст. ст. 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
3. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами на 29 аркушах надіслати боржнику.
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя О.Г.Смірнов
5. Дата набрання судовим наказом законної сили "____"____________ _____р.
6. Строк пред`явлення судового наказу до виконання "____"____________ _____р.
7. Дата видачі судового наказу стягувачу "____"____________ _____р.
Відповідно до ч. 1 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
Відповідно до ч. 3 ст. 158 ГПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 ГПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Суддя О.Г. Смірнов