ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025м. ДніпроСправа № 904/431/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ

до ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісії у розмірі 1 500,00 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісії у розмірі 1 500,00 грн.

Ухвалою від 05.02.2024 суд звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Ухвалою від 11.03.2024 суд повторно звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо підтвердження інформації про реєстрацію проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 18.03.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" № б/н від 31.01.2024 залишено без руху. Ухвалено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" в строк до 12.04.2024 включно усунути недоліки позовної заяви № б/н від 31.01.2024 шляхом подання до суду доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/431/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

За клопотання позивача судом витребувано від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А; ідентифікаційний код: 14305909): інформацію, чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 02.09.2021 по 09.09.2021 включно.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (надалі - кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 388509-КС-001 від 02.09.2021 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1 договору, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

Позивач звертає увагу суду, що згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.07766643 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позивач зазначає, що ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про видачу коштів.

Позивач стверджує, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 25.01.2024 року утворилась заборгованість за договором № 388509-КС-001 від 02.09.2021 про надання кредиту, в розмірі 29713,13 грн, що складається з суми прострочення платежів по тілу кредиту у розмірі 10000,00грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 18213,13грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1500,00грн.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 дата запису: 07.09.2021; номер запису: 001060694; підстава: власне рішення (а.с.43)

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісії у розмірі 1 500,00 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити обставини укладання кредитного договору № 388509-КС-001 від 02.09.2021, строк користування кредитом, графік погашення кредиту, наявність прострочень та підстав для стягнення заборгованості.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (надалі - кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 388509-КС-001 від 02.09.2021 (надалі - договір).

З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 дата запису: 07.09.2021; номер запису: 001060694; підстава: власне рішення

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18 роз`яснила наступне: "З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи - підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічний висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18).

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, даний спір відноситься до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

Відповідно до п. 1 договору, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, яка виражена в процентах, за користування кредитом), термін дії договору визначається в пункті 1 договору про надання кредиту.

Строк кредиту: 24 тижні; процентна ставка: в день: 1,07766643 фіксована; комісія за надання кредиту: 1500,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту: 10 000,00 грн.; термін дії договору: до 17.02.2022 року; Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 24960,00 грн.

Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом) нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку платежів.

У пункті 3 договору визначено графік платежів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання кредиту укладений в електронній формі, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта.

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Суд зазначає, що одноразові ідентифікатори, якими були підписані спірний договір про надання кредиту, складаються з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення вказаного договору між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою від 02.09.2021 року про переказ грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_1 (а.с. 32).

Викладені обставини узгодження позивачем та відповідачем умов кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів свідчать, що між ними виникли кредитні правовідносини.

За наданим у справу розрахунком заборгованості відповідача за кредитом становить: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісії у розмірі 1 500,00 грн..

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з приписами статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Доказів сплати заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісії у розмірі 1 500,00 грн. відповідач до суду не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував.

З огляду на викладене, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту надання відповідачу кредиту, відсутність доказів щодо здійснення його повернення та сплати відсотків в установленому договором розмірі та строк, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісії у розмірі 1 500,00 грн., слід визнати обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться копією копія договору № 388509-КС-001 про надання кредиту від 02.09.2021 року (а.с. 27); копія пропозиції укласти договір (оферта) № 388509-КС-001 про надання кредиту від 02.09.2021 року (а.с. 28); копія прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 388509-КС-001 про надання кредиту від 02.09.2021 року (а.с. 29); візуальна форма послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 388509-КС-001 від 02.09.2021 в інформаційно - телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com (а.с.30); копія анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com) (а.с. 31); копія повідомлення (або платіжного доручення, квитанції платіжної системи) про перерахунок 02.09.2021 коштів в сумі 10 000,00 грн. на картку клієнта (а.с. 32).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 18 213,13 грн., комісію у розмірі 1 500,00 грн. та 2 422,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.08.2025.

Суддя М.О. Ніколенко