ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"21" серпня 2025 р. Справа № 686/1350/23
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Жиромської А.Ю., розглянувши заяву фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича від 04.08.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Парадіз місто Хмельницький, м. Хмельницький
до фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича, м. Хмельницький
про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до первісного стану згідно з проектною документацією та нормами ДБН, з демонтажем самовільно та незаконно влаштованих приміщень, санвузлів, кухонь та демонтажем самовільно і незаконно проведених інженерних мереж.
Без повідомлення (виклику) сторін
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.07.2025 у справі №686/1350/23 у позові Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Парадіз місто Хмельницький до фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру №16 по вул. Староміська, 1/1 до первісного стану згідно з проектною документацією та нормами ДБН, з демонтажем самовільно та незаконно влаштованих приміщень, санвузлів, кухонь та демонтажем самовільно і незаконно проведених інженерних мереж відмовлено.

04.08.2025 до суду надійшла заява фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, в якій просить відшкодувати судові витрати, які поніс відповідач у справі №686/1350/23, а саме сплачений судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду в розмірі 10736,00 грн., а також витрати на правничу допомогу адвоката в загальній сумі 44000,00 грн. та стягнути їх з позивача ОСББ „Парадіз місто Хмельницький.

Зі змісту поданої заяви слідує, що витрати на правничу допомогу адвоката включають наступні суми: 19000,00 грн. за угодою від 14.03.2023 (розгляд справи судом першої інстанції за правилами цивільного судочинства); 5000,00 грн. - за угодою від 11.08.2024 (розгляд справи судом апеляційної інстанції за правилами цивільного судочинства); 10000,00 грн. - за угодою від 12.09.2024 (розгляд справи судом касаційної інстанції за правилами цивільного судочинства); 10000,00 грн. за угодою від 14.03.2025 (розгляд справи господарським судом).

ОСББ „Парадіз місто Хмельницький у запереченні (від 07.08.2025) просить заяву Гончарука В.І. про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду. Зазначає, що відповідач протягом розгляду справи не подав попереднього розрахунку судових витрат, які понесено або може бути понесено у зв`язку з розглядом справи, як вимагає ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України. У жодному з процесуальних документів у справі не міститься посилань на витрати, які відповідач просив би компенсувати, а також не подано доказів на підтвердження їх наявності.

Звертає увагу, що додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2024 було частково задоволено заяву відповідача про стягнення зазначених витрат на правничу допомогу адвоката, а саме стягнуто з ОСББ „Парадіз" місто Хмельницький" на користь Гончарука В.І. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Вказує, що зазначене рішення відповідачем оскаржено не було, а отже встановлені обставини та сума понесених витрат на правничу допомогу були безпосередньо визнані відповідачем. Вважає, що заявлена відповідачем сума у розмірі 19000,00 грн. за надання правничої допомоги у суді першої інстанції є завищеною та не відповідає засадам розумності, співмірності й необхідності витрат, які можуть бути покладені на іншу сторону.

З урахуванням характеру справи, складності заявлених вимог, обсягу виконаних процесуальних дій, а також загального фінансового становища сторін, зазначена сума є економічно необґрунтованою, надмірною та неспівмірною як до предмета спору, так і до значення справи для сторін. Крім того, не встановлено, що саме такий обсяг витрат був неминучим та об`єктивно необхідним для ефективного представництва у суді. Таким чином, вказує, що заявлена до стягнення сума витрат не відповідає критеріям допустимості й пропорційності.

Щодо інших заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу (5000,00 грн. - за угодою від 11.08.2024 (розгляд справи судом апеляційної інстанції за правилами цивільного судочинства); 10000,00 грн. - за угодою від 12.09.2024 (розгляд справи судом касаційної інстанції за правилами цивільного судочинства); 10000,00 грн. за угодою від 14.03.2025 (розгляд справи господарським судом)), відповідач вважає, що сукупний розмір таких витрат є завищеним і не відповідає принципам розумності, необхідності та співмірності, якими має керуватися суд при розподілі судових витрат.

Зазначає, що правова й фактична суть справ у межах усіх трьох проваджень залишалась незмінною, жодних нових правових позицій або суттєво нових обставин, які потребували б істотно нової підготовки чи значного обсягу правничої роботи, не виникало. Усі подані представником відповідача процесуальні документи ґрунтувалися на ідентичному фактичному матеріалі, не відзначалися обсягом оновленої аргументації, що могло б об`єктивно виправдати витрати у зазначених розмірах. Заявлені суми є непропорційні ні до обсягу процесуальних дій, ні до значення спору. Вважає, що зазначені витрати не відповідають критеріям допустимості, реальності, необхідності та розумності, а тому не підлягають стягненню в заявленому обсязі.

Під час розгляду заяви фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат судом враховується наступне.

Щодо судового збору.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідач у поданій заяві просить відшкодувати судові витрати, які поніс ФОП Гончарук Василь Іванович у справі №686/1350/23, а саме сплачений судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду в розмірі 10736,00 грн. та стягнути його з позивача.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2025 у справі №686/1350/23 касаційну скаргу Гончарука В. І. задоволено частково; рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.04.2024, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2024, постанову Хмельницького апеляційного суду від 22.08.2024 та додаткову постанову Хмельницького апеляційного суду від 09.09.2024 скасовано; провадження у справі №686/1350/23 за позовом ОСББ „Парадіз місто Хмельницький до №16 по вул. Староміська 1/1 про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру до первісного стану, закрито; повідомлено ОСББ „Парадіз місто Хмельницький, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2025 за заявою позивача справу №686/1350/23 за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Парадіз місто Хмельницький до Гончарука В. І. про зобов`язання за власний рахунок привести самовільно реконструйовану квартиру до первісного стану, передано для продовження розгляду до Господарського суду Хмельницької області.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Питання повернення судового збору при направленні справи для продовження розгляду до належного суду було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 у справі №760/3007/19. Так, Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо питання повернення судового збору в разі закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України (за наявності заяви позивача про направлення справи для продовження розгляду за встановленою юрисдикцією) розгляд такої справи не закінчується, а може бути продовженим компетентним судом, за результатом якого і буде здійснено розподіл судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Таким чином, розподіл, перерозподіл чи повернення судового збору має вирішувати суд установленої юрисдикції, у провадженні якого розглядається справа по суті.

Оскільки Верховний Суд у даній справі не прийняв рішення по суті її розгляду, а закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України і направив справу для продовження її розгляду до Господарського суду Хмельницької області, тому повернення судового збору здійснюється Господарським судом Хмельницької області, який ухвалив кінцеве рішення по суті.

З огляду на вище зазначене, судовий збір в розмірі 10736,00 грн., сплачений відповідачем за подання касаційної скарги згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 05.09.2024, підлягає поверненню з Державного бюджету на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України). Зазначений висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду від 19.08.2020р. у справі №910/7520/19.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідач у відзиві (від 29.04.2025), поданому до Господарського суду Хмельницької області, зазначав, що попередній (орієнтовний) розмір понесених витрат відповідачем, які він поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи у господарському суді складає 20000,00 грн.

Тому посилання позивача на те, що відповідач протягом розгляду справи не подав попереднього розрахунку судових витрат, які понесено або може бути понесено у зв`язку з розглядом справи, є необґрунтованими.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача адвокатом Стасишиним А.Л. в судовому засіданні 16.07.2025 заявлено клопотання про стягнення судових витрат та повідомлено, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що відображено в протоколі судового засідання від 16.07.2025.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

14.03.2023 між фізичною особою - підприємцем Гончаруком Василем Івановичем (клієнт) та Адвокатом Сташишиним Анатолієм Леонтійовичем (виконавець) укладено угоду про надання правової допомоги. Згідно з п. 2.1. угоди, її предметом є послуги, які виконавець зобов`язується надати клієнту, будуть включати в себе правову допомогу, у тому числі здійснення представлення інтересів клієнта як представника відповідача у справі про приведення реконструйованої квартири у первісний стан, зобов`язання використання квартири під хостел.

Відповідно до п. 2.2. угоди за домовленістю з клієнтом, вартість роботи адвоката, а також супроводження справи в суді першої інстанції складає фіксовану суму в розмірі 19000,00 грн. або 500,00 дол. США

Пунктом 2.3 угоди передбачено, що після її підписання і прийняття доручення від замовника, останній сплачує повну суму гонорару адвоката, але не менше 70% від суми вартості роботи адвоката, решта суми буде сплачена після остаточного вирішення питання замовника у суді.

В матеріалах справи наявні квитанції №02 від 14.03.2023 та №04 від 21.06.2023 про сплату Гончаруком В.І. на користь адвоката Стасишина А.Л. 10000,00 грн. та 9000,00 грн. за угодою від 14.03.2023.

11.08.2024 між фізичною особою - підприємцем Гончаруком Василем Івановичем (клієнт) та Адвокатом Сташишиним Анатолієм Леонтійовичем (виконавець) укладено угоду про надання правової допомоги. Згідно з п. 2.1. угоди, її предметом є послуги, які виконавець зобов`язується надати клієнту, будуть включати в себе правову допомогу, у тому числі здійснення представлення інтересів клієнта як представника відповідача у цивільній справі про приведення реконструйованої квартири у первісний стан, зобов`язання використання квартири під хостел, що перебуває у провадженні Хмельницького апеляційного суду за апеляційною скаргою ОСББ „Парадіз м. Хмельницький на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.04.2024.

Відповідно до п. 2.2. угоди за домовленістю з клієнтом, вартість роботи адвоката, а також супроводження справи в суді другої інстанції складає фіксовану суму в розмірі 5000,00 грн.

Пунктом 2.3 угоди передбачено, що після її підписання і прийняття доручення від замовника, останній сплачує повну суму гонорару адвоката.

12.08.2024 відповідачем сплачено адвокату Стасишину А.Л. 5000,00 грн. на підставі угоди про правову допомогу від 11.08.2024, що підтверджується квитанцією №4 від 12.08.2024.

10.09.2024 між сторонами угоди складено та підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), в якому визначено про надання виконавцем наступних послуг: супровід справи у Хмельницького міськрайонного суду за апеляційною скаргою „Парадіз м. Хмельницький 2 год. (22.08.2024); підготовка заперечень (відзиву) на заяву про ухвалення додаткової постанови щодо витрат на правничу допомогу 3 год.; супроводження справи в суді апеляційної інстанції при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення 1год. (09.09.2024).

12.09.2024 між фізичною особою - підприємцем Гончаруком Василем Івановичем (клієнт) та Адвокатом Сташишиним Анатолієм Леонтійовичем (виконавець) укладено угоду про надання правової допомоги. Згідно з п. 2.1. угоди, її предметом є послуги, які виконавець зобов`язується надати клієнту, будуть включати в себе правову допомогу при підготовці касаційної скарги до Верховного Суду на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22.08.2024 у справі №686/1350/23.

Відповідно до п. 2.2. угоди за домовленістю з клієнтом, вартість роботи адвоката, а також супроводження справи в суді касаційної інстанції складає фіксовану суму в розмірі 10000,00 грн.

Пунктом 2.3 угоди передбачено, що після її підписання і прийняття доручення від замовника, останній сплачує повну суму гонорару адвоката.

18.12.2024 відповідачем сплачено адвокату Стасишину А.Л. 10000,00 грн. на підставі угоди про правову допомогу від 12.09.2024, що підтверджується квитанцією №05 від 18.12.2024.

10.02.2025 між сторонами угоди складено та підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), в якому визначено про надання виконавцем наступних послуг: підготовка та оформлення касаційної скарги на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22.08.2024 та додаткову постанову від 09.09.2024 (30 год.); підготовка заяви до суду про відстрочку виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 22.08.2024; супровід справи у Хмельницькому міськрайонному суді з розгляду заяви про відстрочку виконання постанови Хмельницького апеляційного суду (ухвала суду від 25.11.2024).

10.03.2025 між фізичною особою - підприємцем Гончаруком Василем Івановичем (клієнт) та Адвокатом Сташишиним Анатолієм Леонтійовичем (виконавець) укладено угоду про надання правової допомоги. Згідно з п. 2.1. угоди, її предметом є послуги, які виконавець зобов`язується надати клієнту, будуть включати в себе правову допомогу, у тому числі здійснення представлення інтересів клієнта як представника відповідача у справі №686/1350/23 за позовом ОСББ „Парадіз м. Хмельницькийпро приведення реконструйованої квартири у первісний стан, що перебуває у провадження господарського суду Хмельницької області.

Відповідно до п. 2.2. угоди за домовленістю з клієнтом, вартість роботи адвоката, а також супроводження справи в суді першої та другої інстанції складає фіксовану суму в розмірі 10000,00 грн.

Пунктом 2.3 угоди передбачено, що після підписання даної угоди клієнт сплачує гонорар в сумі 10000,00 грн., що складає вартість роботи виконавця по підготовці відзиву на позов, додаткових пояснень у справі, супроводження справи в суді першої та апеляційної інстанції.

12.04.2025 відповідачем сплачено адвокату Стасишину А.Л. 10000,00 грн. на підставі угоди про правову допомогу від 10.03.2025, що підтверджується квитанцією №04 від 12.04.2025.

01.08.2025 між сторонами угоди складено та підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), в якому визначено про надання виконавцем наступних послуг: підготовка відзиву на позовну заяву з аналізом правової позиції на основі законодавства та законодавчої практики в аналогічних справах ВС; супровід справи №686/1350/23 у Господарському суді Хмельницької області при розгляді позовної заяви ОСББ „Парадіз м. Хмельницький, а саме, участь в судових засіданнях, які відбулися 14.05.225, 04.06.2025, 01.07.2025, 10.07.2025. 16.07.2025, 31.07.2025.

Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19, додаткова постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021р. у справі № 925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Судом зазначається, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020р. у справі № 640/18402/19.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 № 915/606/21 зазначив про те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Також судом враховується, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №910/6310/21).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як було зазначено вище під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21, від 24.01.2023 у справі №910/6310/21.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених відповідачем до стягнення з позивача витрат на правничу правову допомогу в сукупності, судом враховується, що правова та фактична суть справи у межах проваджень в судах усіх інстанцій залишалася незмінною, нових правових позицій або суттєво нових обставин, які потребували б істотно нової підготовки чи значного обсягу правничої роботи, не виникало, усі подані представником відповідача процесуальні документи ґрунтувалися на ідентичному фактичному матеріалі, не відзначалися обсягом оновленої аргументації, дана справа обмежується аналізом невеликої кількості доказів і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням характеру спірних правовідносин, критеріїв співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справ, враховуючи заперечення позивача, фінансовий стан сторін, суд доходить висновку, що заява відповідача про стягнення витрат на правничу правову допомогу у зв`язку із розглядом даної справи підлягає частковому задоволенню у сумі 22000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича від 04.08.2025 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат задовольнити частково.

Повернути Фізичній особі підприємцю Гончаруку Василю Івановичу ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 10736,00 грн. (десять тисяч сімсот тридцять шість гривень 00 коп.), сплачений згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 05.09.2024 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Парадіз місто Хмельницький (29000, м. Хмельницький, вул. Староміська, 1/1, код ЄДРПОУ 43809341) на користь Фізичної особи підприємця Гончарука Василя Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 22000,00 грн. (двадцять дві тисячі 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

У решті заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.08.2025.

Суддя О.Є. Танасюк