ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/2006/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Кролевець О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2025 (головуючий суддя - Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Дармін М.О.) та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.01.2025 (суддя Азізбекян Т.А.) за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та листа-вимоги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Васильовича та про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця від 22.10.2024 у ВП НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа стягувачу

у справі №908/2006/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Колект"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Рент",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготранс Сервіс"

про стягнення суми,

орган, дії (бездіяльність) якого оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жаботинський Іван Володимирович (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 8, оф. 13),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Колект" (далі також - ТОВ "ФК Колект") звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Рент" (далі також - ТОВ "Кепітал Рент") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготранс Сервіс" (далі також - ТОВ "Енерготранс Сервіс") про стягнення в солідарному порядку суми 6 475 000 грн за договором про надання безпроцентної фінансової допомоги від 23.05.2023 №3.

2. Господарський суд Запорізької області рішенням від 20.07.2023 у справі №908/2006/23 задовольнив позовні вимоги ТОВ "ФК Колект" до ТОВ "Кепітал Рент" та ТОВ "Енерготранс Сервіс". Стягнув солідарно з ТОВ "Кепітал Рент" та ТОВ "Енерготранс Сервіс" на користь ТОВ "ФК Колект" суму боргу за договором про надання безпроцентної фінансової допомоги від 23.05.2023 №3 - 6 475 000 грн. Стягнув з ТОВ "Кепітал Рент" на користь ТОВ "ФК Колект" суму витрат з оплати судового збору в розмірі 97 125 грн.

3. На виконання рішення у справі №908/2006/23 Господарський суд Запорізької області видав накази.

4. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1.) в межах господарського провадження у справі №908/2006/23 звернулась до суду першої інстанції зі скаргою про визнання неправомірними дій та листа-вимоги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Васильовича (далі також - Жаботинський І.В.) від 22.10.2024 №19681 про зняття з реалізації лоту №560284 з продажу житлового будинку загальною площею 372,2 кв.м, житловою площею 94,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. від 22.10.2024 у ВП НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа стягувачу.

5. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що:

(1) в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області в цій справі приватний виконавець Жаботинський І.В. для примусової реалізації виставив на торги ДП "Сетам" житловий будинок, який належить боржнику - ТОВ "Капітал Рент" та знаходиться за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район місто Чернівці вулиця Панчука Олега, будинок 4;

(2) 21.10.2024 ОСОБА_1 брала участь в електронних торгах, проведених ДП "Сетам", номер лоту 560284 з продажу житлового будинку загальною площею 372,2 кв.м, житловою площею 94,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого її було визнано переможницею, про що ДП "Сетам" надіслало інформаційне повідомлення до особистого кабінету скаржниці, проте в подальшому, а саме 06.11.2024, остання отримала від ДП "Сетам" документи, на підставі яких були припинені торги з продажу вказаного житлового будинку. Підставою для припинення торгів ДП "Сетам" став лист-вимога приватного виконавця Жаботинського І.В. від 22.10.2024 №19681 про зняття з реалізації лоту №560284 на підставі пункту 5 розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.10.2024 у ВП НОМЕР_1;

(3) вказані лист-вимога та постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконними, так як порушують право фізичної особи та її законний інтерес на набуття у власність нерухомого майна. Дії приватного виконавця не відповідають приписам Цивільного кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна від 29.09.2016 №2831/5 та Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 №512/5.

6. Приватний виконавець Жаботинський І.В. звернувся до суду з двома клопотаннями, а саме про залишення скарги без розгляду та зупинення її розгляду.

7. Клопотання про зупинення розгляду скарги обґрунтоване тим, що Першотравневий районний суд міста Чернівці ухвалою від 29.11.2024 відкрив провадження у справі №725/11263/24 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. про визнання незаконним рішення, дій та відновлення становища, яке існувало до порушення права. Справи №908/2006/23 та №725/11263/24 пов`язані між собою як предметом спору, так і сторонами спору, що свідчить про неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи Першотравневим районним судом міста Чернівці.

8. Клопотання про залишення скарги без розгляду з посиланням на норми статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК) мотивоване тим, що в провадженні цього чи іншого суду є справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а також тим, що ОСОБА_1 не є стороною або учасником виконавчого провадження, відповідно немає права на звернення із скаргою на дії приватного виконавця.

9. Господарський суд Запорізької області ухвалою від 22.01.2025 у справі №908/2006/23 залишив без задоволення скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та листа-вимоги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. від 22.10.2024 №19681 про зняття з реалізації лоту №560284 з продажу житлового будинку загальною площею 372,2 кв.м, житловою площею 94,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. від 22.10.2024 у ВП НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. від 22.11.2025 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 в межах господарського провадження у справі №908/2006/23 залишив без задоволення.

Заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. від 22.01.2025 про зупинення провадження з розгляду скарги ОСОБА_1 в межах господарського провадження у справі №908/2006/23 до вирішення по суті Першотравневим районним судом міста Чернівці справи №725/11263/24 залишив без задоволення.

10. Центральний апеляційний господарський суд постановою від 21.05.2025 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.01.2025 у справі №908/2006/23 залишив без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування

11. ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій (в новій редакції) просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.01.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2025 у справі №908/2006/23 скасувати. Справу №908/2006/23 за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії і рішення приватного виконавця передати на новий розгляд до суду першої інстанції

12. Підставою касаційного оскарження скаржниця визначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права (статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"). Також вказує на відсутність висновків Верховного Суду стосовно застосування статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" у поєднанні зі статтею 339 ГПК.

13. Доводи скаржниці зводяться до того, що:

(1) згідно з рішенням Конституційного Суду України, в якому останній надав тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, якщо діє спеціальний закон, який передбачає право будь-якої особи оскаржити дії та рішення приватного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, у такому праві не може бути обмежено особі право на доступ до суду;

(2) суд першої інстанції неправильно тлумачив і не застосував вірно норму статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", внаслідок чого порушив право скаржниці на звернення до суду та оскарження дій та рішення приватного виконавця, який у протиправний спосіб ініціював питання про зняття з реалізації майна (про припинення торгів) після їх проведення, закінчення і оголошення результатів, визначення переможця, тобто після того, як торги вже відбулися та покупцю було направлено протокол, який в силу норм статті 656 Цивільного кодексу України є різновидом договору купівлі-продажу;

(3) видані у незаконний спосіб, після укладення правочину, приватним виконавцем документи з вимогою припинити торги та вчинені ним з цього питання дії є одноособовим втручанням у договірні відносини між сторонами, наслідком яких у цьому випадку є розірвання укладеного договору купівлі-продажу майна, що призвело до припинення дії договору (протоколу), який є правочином та визначає перехід права власності від боржника до покупця, порядок і строк сплати коштів та інші умови;

(4) незаконною також є й постанова приватного виконавця про повернення виконавчого документа з вищевказаних підстав (укладення і акцепту договірних відносин), а також з підстав недотримання ним окремих положень Інструкції з організації примусового виконання рішень;

(5) залишаючи скаргу без задоволення, суди не надали оцінки діям та рішенню приватного виконавця, виходили лише з того, що скаржниця не є стороною виконавчого провадження, а може звертатись до суду з позовними вимогами про відновлення, захист порушеного законного права, шляхом подання окремого позову (не зазначивши до якого суду потрібно звернутись).

Позиція Верховного Суду

14. Предметом касаційного перегляду в цій справі є ухвала суду першої інстанції в частині залишення без задоволення скарги на дії та рішення приватного виконавця, яку апеляційний господарський суд постановою залишив без змін, які мотивовані тим, що скаржниця не є стороною виконавчого провадження у цій справі, відповідно, не має права на скарження дій та рішень приватного виконавця. Порушення прав та передбачених законом інтересів скаржниці відбулось в процедурі проведення електронних торгів ДП "Сетам", що є правовою підставою для звернення до суду з позовними вимогами про відновлення, захисту порушеного законного права, шляхом подання окремого позову.

15. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

16. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина перша статті 18 ГПК).

17. Відповідно статті 326 ГПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

18. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК).

19. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

21. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

22. Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених у порядку господарського судочинства, врегульовано положеннями розділу VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ГПК.

23. Стаття 339 цього Кодексу дійсно визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

24. Ураховуючи, що ОСОБА_1. не є стороною виконавчого провадження, відкритого у межах цієї господарської справи, суди попередніх інстанцій цілком обґрунтовано вважали, що скаржниця не віднесена до переліку осіб, які мають право звернутися до суду із відповідною скаргою на дії приватного виконавця під час виконання судового рішення, тобто що вона не наділена процесуальним правом на оскарження дій та рішень приватного виконавця в порядку статті 339 ГПК, що виключає можливість розгляду її скарги в межах цієї справи.

25. Наведене узгоджується з викладеною у постанові від 27.03.2019 у справі №823/359/18 позицією Великої Палати Верховного Суду, яка, переглядаючи в межах адміністративного провадження ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом товариства до приватного виконавця про визнання недійсною й скасування вимоги, вважала помилковим висновки судів попередніх інстанцій про те, що спірні правовідносини виникли під час виконання рішення господарського суду в іншій справі, а тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства тим судом, який видав виконавчий документ (наказ).

26. Проаналізувавши норми Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС), Закону України "Про виконавче провадження", а саме статтю 15, яка визначає хто є сторонами виконавчого провадження, а також норми статті 339 ГПК, Велика Палата Верховного Суду вважала, що товариство, яке не є стороною виконавчого провадження, відкритого в межах господарської справи, не наділене процесуальним правом щодо оскарження вимоги приватного виконавця в порядку статті 339 ГПК.

27. При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з огляду на норми статті 339 ГПК та частини першої статті 287 КАС цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

28. Тобто, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.03.2019 у справі №823/359/18 висловила позицію, яка узагальнено полягає в тому, що особа, яка не є стороною виконавчого провадження і не наділена процесуальним правом оскарження вимоги приватного виконавця в порядку, визначеному ГПК, може реалізувати відповідне право в порядку адміністративного судочинства.

29. Аналогічні висновки щодо відсутності у заявника як особи, яка не є учасником виконавчого провадження, права звертатися до суду зі скаргою на дії виконавця у порядку, передбаченому статтею 447 (зараз стаття 447-1) Цивільного-процесуального кодексу України, яка за змістом аналогічна статті 339 ГПК, викладені в постановах Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №522/15037/15-ц, від 19.12.2018 у справі №740/3428/17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №676/5081/16-ц.

30. Доводи скаржниці стосовно того, що в силу норм спеціального закону, а саме статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", будь-яка особа, а отже й вона як особа, яка не є стороною виконавчого провадження у цій справі, має право оскаржити дії та рішення приватного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, Суд відхиляє з огляду на таке.

31. Нормою частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" дійсно визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

32. Отже, наведена норма дає право оскаржити дії виконавця щодо виконання судового рішення (1) сторонам спору, (2 іншим учасникам спору, (3) іншим особам, втім лише тим, які є учасниками виконавчого провадження.

33. Таке висновується з того, що норма частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлює право звернення названим вище, зокрема, іншим особам, до суду, який видав виконавчий документ, саме у порядку, передбаченому законом, яким є Розділ VI ГПК "Судовий контроль за виконанням судового рішення", оскільки у цій нормі відсутнє зазначення про право на оскарження в порядку, передбаченому "цим Законом".

34. Так, стаття 339 ГПК імперативно обмежує коло осіб, наділених правом на звернення в порядку контролю за виконанням судового рішення до суду, який розглянув справу, лише тими особами, які є учасниками виконавчого провадження, і які можуть не бути ані сторонами спору, ані іншими учасниками справи.

35. Аналіз вказаних норм закону і відповідна судова практика у сукупності є підставою для висновку про те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у разі оскарження дій/бездіяльності приватного, державного виконавця щодо виконання судового рішення особою, яка не є стороною виконавчого провадження, в даному випадку особою, яка вважає себе переможницею у торгах, організованих приватним виконавцем, з продажу майна боржника в процедурі виконання судового рішення у цій справі №908/2006/23.

36. Крім цього Суд відзначає, що якщо скаржниця вважає, що через відповідні дії та рішення приватного виконавця, які вона оскаржує, або інших осіб у неї виник спір про право, зокрема про право набуття у власність нерухомого майна, про що вона вказує у касаційній скарзі, вона не позбавлена можливості (права) звернутись до суду (залежно від кола суб`єктів, характеру спірних правовідносин та предмета) з позовними вимогами про захист, відновлення та/або визначення такого права шляхом подання окремого позову, так як відповідне є неможливим в межах розгляду її скарги на дії та рішення приватного виконавця (в межах процедури судового контролю за виконанням судових рішень відсутні механізми поновлення та/або визнання права, яке скаржниця вважає порушеним за результатами припинення електронних торгів).

37. Посилання скаржниці на позбавлення її права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції через незазначення в ній строку і порядку такого оскарження не можуть бути підставою для скасування цілком законних та обґрунтованих рішень судів, так як незазначення в оскаржуваній ухвалі строку і порядку її оскарження можна кваліфікувати як незначну помилку, яка не позбавляє скаржницю визначеного чинним законодавством, зокрема ГПК, та гарантованого Конституцією України права на апеляційне оскарження відповідної ухвали.

38. За наведених обставин Суд вважає цілком законними та обґрунтованими висновки судів про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1. про визнання неправомірними дій та листа-вимоги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. та про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця від 22.10.2024 у ВП НОМЕР_1 про повернення виконавчого документа стягувачу, так як заявниця не є стороною вказаного виконавчого провадження, тобто не наділена процесуальним правом на оскарження дій та рішень приватного виконавця в порядку статті 339 ГПК, що виключає можливість розгляду її скарги по суті в межах цієї справи та, відповідно, необхідність надання касаційним судом оцінки доводам заявниці по суті цієї скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

40. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

41. Згідно із статтею 309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

42. За результатами касаційного перегляду Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані рішення судів ухвалені за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин і підстав для їх зміни чи скасування за мотивів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд не вбачає.

Розподіл судових витрат

43. За загальним правилом статті 129 ГПК у зв`язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги, судовий збір за її подання покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2025 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.01.2025 у справі №908/2006/23 залишили без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

О.А. Кролевець