номер провадження справи 9/85/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025 Справа № 908/1425/25

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ ГРУП»,

про стягнення суми 97743,28 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» (вх. №1552/08-07/25 від 13.05.2025) про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ ГРУП» суми 95000,00 грн попередньої оплати, суми 2501,23 грн пені та суми 242,05 грн 3% річних, всього загальної суми 97743,28 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 13.05.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1425/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 19.05.2025 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.05.2025, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1425/25 (номер провадження 9/85/25), постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані порушенням відповідачем зобов`язань з поставки товару за Договором №12510/02.2025 від 25.02.2025, оплаченого позивачем за попередньою оплатою в розмірі 95000,00 грн, яка заявлена позивачем до стягнення. Крім того, у зв`язку із простроченням передачі товару, на підставі п. 6.4 договору позивачем нараховано до сплати відповідачу суму 2401,23 грн пені за період прострочення з 08.04.2025 по 08.05.2025, а також суму 242,05 грн 3% річних за прострочення повернення суми передоплати за вищевказаний період. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 509, 525-527, 530, 549, 610-612, 625, 626-629, 662, 663, 665, 691, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 174, 193 ГК України та умовами договору.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Заяви/клопотання від відповідача до суду не надходили.

Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, з урахуванням наступного.

В частині 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За результатами запиту на отримання інформації про наявність зареєстрованого електронного кабінету, судом встановлено, що станом на дату та час постановлення ухвали про відкриття провадження у даній справі у юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ ГРУП», (відповідач), яке відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язане зареєструвати електронний кабінет, зареєстрований електронний кабінет відсутній.

Ухвала суду від 26.05.2025 про відкриття провадження у даній справі № 908/1425/25 у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету у ТОВ «ТЕХНОТОРГ ГРУП» була надіслана останньому на адресу його місцезнаходження відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме на адресу: 69061, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4. Разом з тим, вказана ухвала була повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату (відповідачу) з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

З положень ч. 4 ст. 89 ЦК України слідує, що до єдиного державного реєстру, зокрема, вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Суд зазначає, що відповідач у даній справі є юридичною особою, на яку відповідно до положень статті 4, частини 1, пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місцезнаходження юридичної особи та які відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.02.2022 по справі № 916/939/15-г).

Відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Касаційний господарський суд здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Верховний Суд у вказаній постанові також зазначив, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду (зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/4430/21).

З положень ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

25.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ ГРУП» (постачальник, відповідач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» (Покупець, позивач у справі) уклали Договір №12510/02.2025 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця товар причеп тракторний 2ПТС-4, а Покупець своєчасно прийняти товар та здійснити його сплату на умовах цього Договору (п.1.1 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору загальна вартість товару становить 190000,00 грн з ПДВ.

У п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Договору сторони визначили, що оплата товару проводиться в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в реквізитах даного Договору, в наступному порядку: попередня оплата товару здійснюється покупцем у розмірі 95000,00 грн з урахуванням ПДВ 20% - 15833,33 грн; остаточна оплата проводиться покупцем після приймання-передачі товару на протязі 3 (трьох) банківських днів. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п.п. 3.5, 4.1, 4.2 Договору, поставка товару здійснюється протягом 14-ти робочих днів після оплати товару Покупцем. Постачальник поставляє товар за адресою: 12122, Житомирська область, Житомирський район, Хорошівська ТГ, Комплекс будівель і споруд № 18. Постачальник поставляє товар за адресою, вказаною в п. 4.1 даного Договору, про що повідомляє представника Покупця не пізніше ніж за 1 (один) робочий день до запланованої дати та часу поставки.

За умовами п. 4.8 Договору, сторони зокрема погодили, що факт підписання Акту приймання-передачі товару та/або видаткової накладної представником Покупця підтверджує передачу представнику Покупця товару та відсутність претензій щодо його якості.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2025, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань по даному Договору (п. 10.1 Договору).

Як свідчать матеріали справи, 25.02.2025 відповідачем був виставлений позивачу рахунок на оплату № 000510 від 25.02.2025.

На виконання умов Договору позивач здійснив попередню оплату за товар у розмірі 95000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.03.2025 № 4627 (копія міститься в матеріалах справи).

25.04.2025 позивач направив відповідачу претензію щодо невиконання договірних зобов`язань, в якій, посилаючись на положення ст. 693 ЦК України, у зв`язку з непоставкою товару за Договором, вимагав у строк 3 (три) робочі дні повернути сплачені кошти за непоставлений товар у розмірі 95000,00 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач поставку товару у встановлений Договором строк не здійснив, попередню оплату не повернув, позивач звернувся до суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/1425/25.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662, ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 у справі № 918/631/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом вище, позивач (покупець) відповідно умов Договору здійснив попередню оплату за товар у розмірі 95000,00 грн.

При цьому, щодо повної оплати товару та строку його поставки, слід зазначити, що відповідно до п. 3.4 Договору остаточна оплата проводиться покупцем після приймання-передачі товару.

Проте відповідач у встановлений договором строк, а саме протягом 14-ти робочих днів після попередньої оплати товару, товар не поставив, перераховану позивачем суму попередньої оплати також не повернув.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 95000,00 грн попередньої оплати за непоставлений товар є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку із простроченням передачі товару, позивачем на підставі п. 6.4 Договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму 2401,23 грн пені за період прострочення з 08.04.2025 по 08.05.2025.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В п. 6.4 Договору сторони визначили, що за прострочення передачі товару згідно пункту 4.1 цього Договору, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ вартості Товару, за кожен день прострочення.

Факт порушення відповідачем строку поставки товару є доведеним, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, суд встановив, що його здійснено правильно, тому позовні вимоги в частині стягнення суми 2501,23 грн пені задовольняються судом у заявленому позивачем розмірі.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 242,05 грн 3% річних за прострочення повернення суми передоплати, що нараховані за період з 08.04.2025 по 08.05.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як зазначалось вище, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з частиною 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 ЦК України,за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, оскільки постачальник (відповідач) не передав покупцю (позивачу) товар у встановлений Договором строк, у постачальника виникло зобов`язання повернути покупцю суму здійсненої ним попередньої оплати, тобто виникло грошове зобов`язання, а тому, відповідно, на нього можуть нараховуватися 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що його здійснено правильно, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 242,05 грн 3% річних підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ ГРУП», (69061, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ», (12101, Житомирська область, Житомирський район, територіальна громада Хорошівська, Комплекс будівель та споруд № 18; 12122, Житомирська область, Житомирський район, село Рижани, вул. Заводська, буд. 29) суму 95000 грн 00 коп. попередньої оплати, суму 2501 грн 23 коп. пені та суму 242 грн 05 коп. 3% річних.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ ГРУП», (69061, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ», (12101, Житомирська область, Житомирський район, територіальна громада Хорошівська, Комплекс будівель та споруд № 18; 12122, Житомирська область, Житомирський район, село Рижани, вул. Заводська, буд. 29) суму 2422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 21.08.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва