ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/734/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Мухінський В.О. - адвокат за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом приватного підприємства "УКРТЕХПРОМ-2001" ( м. Черкаси) до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛАДАТРЕЙД" (м. Черкаси) про стягнення 192 640,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача залишку попередньої оплати за договором № 64 від 05.04.2021 в розмірі 192 640,33 грн. за непоставлений товар.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Явка представників обов`язковою не визнавалася.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився.

Ухвали від 23.06.2025 та 22.06.25 повернулись без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання.

Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення "належним". При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а тому не може свідчити про неправомірність його дій.

Аналогічна правова позиція викладена у судових рішеннях від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, від 22.04.2021, від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18.

Відзив на позов суду не подано.

В порушення вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України відповідач "ЕЛЛАДАТРЕЙД" (м. Черкаси) не зареєстрував власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами із судом.

В ході розгляду справи представник позивача просив позов задовольнити повністю.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та врахувавши позиції сторін у спорі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

Матеріалами справи підтверджено, що 05 квітня 2021 року між ТОВ «ЕЛЛАДАТРЕЙД» (Постачальник/Відповідач) та ПП «УКРТЕХПРОМ-2001» (Покупець/Позивач) укладено договір поставки № 64 (далі по тексту Договір). (а.с. 7-8). За умовами Договору Постачальник-відповідач зобов`язується протягом строку дії Договору передати товар у власність Позивача для використання у підприємницькій діяльності, а Позивач зобов`язується приймати та оплачувати товар в кількості, по ціні відповідно до Специфікації до договору. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення визначаються в специфікаціях.

Доказів визнання недійсним цього договору, його розірвання чи існування підстав нікчемності договору суду не подано.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Строк дії договору сторонами визначено до 31.12.2021 року (п. 7.1.).

Сторони домовились, що умови та терміни постачання товару викладаються в специфікаціях до даного договору (п. 3.1. договору).

05.04.2021 року, сторони уклали Специфікацію № 1 до договору (а.с. 9), за умовами якої, Позивач зобов`язувався оплатити 100% попередню оплату за партію товару (2 709 003,16 грн.) а саме: амофос марки 10:46, а Відповідач в свою чергу зобов`язався протягом семи робочих днів з моменту стовідсоткової оплати рахунку або протягом чотирнадцяти робочих днів з моменту підписання Специфікації Позивачем (якщо без передоплати) здійснити поставку товару.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, Позивач в період з 06.04.2021 по 07.04.2021 перерахував Відповідачу попередню оплату в сумі 378 400,44 грн., підтверджується платіжними дорученнями від 07.04.2021 № 1649 та платіжною інструкцією від 06.04.2021 № 4548 (а.с. 9-10).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Спір не було врегульовано сторонами і після подання позову.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

За правилами ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В порушення умов договору, Відповідач поставку товару на користь Позивача не здійснив, а попередню оплату за товар повернув Позивачу частково в сумі 185 760,11 грн., що підтверджується поданими в справу платіжними дорученнями (а.с. 11-14) з призначення платежів про "часткове повернення коштів за амофос".

Доказів сплати більшої суми коштів на повернення передоплати, ніж обліковує позивач, відповідач суду не надав.

Різниця між перерахованою Позивачем та повернутою Відповідачем сумою попередньої оплати складає 192 640,33 грн. щодо стягнення яких і подано позов.

Суд вважає, що проведення часткового повернення коштів передоплати свідчить про визнання відповідачем свого зобов`язання повернути всю суму передоплати, оскільки доказів хоча б часткової поставки товару суду не подано.

06.06.2025 Позивач направив на адресу Відповідача вимогу № 06/06-1 щодо повернення попередньої оплати в строк до 15 червня 2025 (а.с. 15-16), однак станом на день подання до суду позову Відповідач залишок суми попередньої оплати не повернув, з чого і виник спір.

Оскільки доказів добровільного повернення спірних коштів, як і заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідачем суду не подано, то до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить залишок боргу в сумі 192 640,33 грн. неповернутої передоплати.

Договірні зобов`язання між сторонами з приводу оплати та поставки товару на час вирішення спору скінчилися і сторонами не було врегульовано питання щодо відновлення умов договору на новий період чи про зміну зобов`язання.

Відповідач заперечень проти доводів та розрахунків позивача не подав.

На підставі ст. 129 ГПК України, при задоволенні позову на відповідача слід покласти і сплачений позивачем судовий збір та стягнути 2 422,40 грн. на його відшкодування із застосуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову через електронний суд.

Одночасно із розподілом судового збору позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.

Дані вимоги також підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі N 910/12876/19).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже відшкодуванню адвокату підлягають навіть ті витрати, які йому лише будуть сплачені стороною.

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі N 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі N 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

В справу подано копію Договору про надання правничої допомоги № 13 від 03.06.2025 (а.с. 17-18), на підставі якого адвокатське бюро «ЧОРНОІВАНЕНКО І ПАРТНЕРИ» надавало послуги позивачу з правничої допомоги у даній справі.

Ордер представнику позивача адвокату Мухінському В.О. видано Адвокатським Бюро "Чорноіваненко і Партнери" (а.с. 6).

За умовами п. 5.1 Договору, за надання послуг, передбачених цим Договором, клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі та на умовах, визначених в додатку до Договору.

Пунктом 3 Додатку № 1 до Договору №13 встановлено фіксовану вартість послуг Адвоката 18 000,00 грн.

Також позивачем надано суду Акт про приймання-передавання наданих послуг від 20.06.2025 та платіжну інструкцію № 12679 від 20.06.2025 на суму 18 000,00 грн. ( а.с. 20) оплати позивачем адвокату послуг правничої допомоги.

Акт підписано його сторонами без зауважень щодо повноти та якості послуг адвоката. До послуг по Акту віднесено проведення адвокатом збору та аналізу первинних бухгалтерських документів, проведено консультації з клієнтом, підготовлено та направлено вимогу про повернення коштів, складено позовну заяву і направлено її до суду.

Суд не вбачає підстав вважати, що вказані послуги адвокатом не були надані, або вони не мали стосунку до справи, або позивач в них не мав реальної потреби для захисту своїх прав в суді.

Заяви про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх не співмірності, відповідач суду не подав і відповідних доказів не представив.

Тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 18 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які понесено позивачем та 2422,40 грн. на відшкодування сплаченого судового збору, як вже обґрунтував суд.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЛАДАТРЕЙД" (код 43745456, м. Черкаси, вул. Грушевського Михайла. 74) на користь приватного підприємства "УКРТЕХПРОМ-2001" ( код 31278463, м. Черкаси, вул. Нижня Горова, 88) -- 192 640,33 грн. залишку попередньої оплати за непоставлений товар по договору поставки № 64 від 05.04.2021 року, 2422,40 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 18 000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати .

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року

Суддя Н.М. Спаських