номер провадження справи 16/12/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
25.08.2025 Справа № 908/2671/24 (333/9388/23)
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Романа Анатолійовича, розглянувши без повідомлення учасників заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, заяву про поновлення процесуального строку для звернення з цією заявою (б/н від 12.08.2025), матеріали справи №908/2671/24(333/9388/23)
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
про стягнення сум страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого (позивача), та моральної шкоди
Згідно з ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна….
В межах вказаної справи про банкрутство Господарський суд Запорізької області розглянув справу №908/2671/24(333/9388/23) за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про стягнення сум страхового відшкодування, моральної шкоди.
Зазначається, що первісно позов ОСОБА_1 був поданий до Комунарського районного суду міста Запоріжжя, ухвалою від 22.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 333/9388/23, водночас надалі, ухвалою від 30.10.2024 Комунарський районний суд міста Запоріжжя передав цивільну справу № 333/9388/23 для розгляду до Господарського суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває справа № 908/2671/24 про банкрутство ПрАТ «СК «Оранта-Січ», на підставі ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
06.08.2025 Господарський суд Запорізької області ухвалив рішення у справі № №908/2671/24(333/9388/23) про часткове задоволення позову.
12.08.2025 через систему «Електронний суд» суд отримав заяву ОСОБА_1 , за підписом представника - адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича, про ухвалення додаткового рішення (б/н від 12.08.2025).
У зазначеній заяві про ухвалення додаткового рішення (далі - Заява) представник Позивача просить:
- визнати поважною причину пропуску строку на звернення із даною Заявою до суду;
- поновити відповідний процесуальний строк;
- прийняти Заяву до розгляду та задовольнити її;
- видати відповідний судовий наказ.
Відповідно до положень частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2 ст. 221 ГПК України).
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч.3 ст.221 ГПК України).
У частині 1 ст.244 (пункт 3) ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За правилами, унормованими у ч.3 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У частині 4 ст.244 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заява Позивача стосується виключно судових витрат і суд не знайшов необхідності у призначені судового засідання для розгляду Заяви та виклику учасників. Згідно з відповідними положеннями ч.3 ст.244 ГПК України заяву розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
При цьому суд врахував, що у позовній заяві Позивач наводив орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, в судовому засіданні, у якому взяли участь обидві сторони, особисто ОСОБА_1 заявив, що ним будуть у встановлений законом строк надані суду докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, з чого виходить, що Відповідач обізнаний про намір подання Позивачем заяви в порядку ч.8 ст.129, ст.244 ГПК України.
Крім того, враховано, що Позивач, Відповідач, їх представники (адвокат Борисенков В.С. та адвокат Богославський В.А. відповідно), третя особа без самостійних вимог на предмет спору, а також й відповідні учасники провадження у справі про банкрутство ПрАТ «СК «Оранта-Січ» мають зареєстровані кабінети у підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС, до Заяви додані квитанції від 12.08.2025 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІКС, якими підтверджується отримання Заяви цими учасниками у вказаний день.
Таким чином, Відповідач був вправі та мав змогу своєчасно надати заперечення, позицію, пояснення тощо по Заяві.
Будь-якого реагування від будь-кого з учасників відносно Заяви суд не отримав.
За результатами розгляду Заяви та матеріалів справи, суд встановив наступне та дійшов таких висновків.
По-перше, щодо заявлення Позивача про поновлення строку на звернення із Заявою суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У позовній заяві, яка підписана представником Позивача адвокатом Борисенком В.С., вказано попередню (орієнтовну) суму витрат на професійну правничу допомогу, зазначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.
У судовому засіданні 06.08.2025 брав участь безпосередньо Позивач - Кісь Р.Б. (адвокат участі не брав), який, як вже згадано, підкріпив, що ним будуть у встановлений законом строк надані суду докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.
У відповідності до положень ч.8 ст.129 ГПК України останній день на подання Позивачем доказів на підтвердження судових витрат припадає на 11.08.2025.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку на подання заяви, представник Позивача послався на те, що в протоколі судового засідання відсутня інформація про конкретний результат вирішення спору та наявна лише інформація, що проголошення судового рішення (вступної та резолютивної частини) відбулось; відеоконференцзв`язок був нестабільним і зміст вступної та резолютивної частини судового рішення позивач чув настільки погано, що висновок про задоволення (або часткове задоволення) позовних вимог він зробив виключно із того, що судом називались якісь суми; 08.08.2025 Позивач вийшов на зв`язок та повідомив адвоката про зазначені обставини; протягом п`яти днів з моменту, коли стало відомо про суть ухваленого судового рішення адвокат зібрав докази та подав Заяву.
Підсумовуючи, представник просить врахувати, що він не брав участь у судовому засіданні, на якому було ухвалено та проголошено рішення, а про його наявність та приблизну суть дізнався 08.08.2025, у зв`язку з чим просить визнати поважними причини пропуску строку на звернення із Заявою та поновити цей строк.
У ч.1 ст.119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За правилами ч.3, 4 ГПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Зважаючи на пояснення представника Позивача та враховуючи незначний термін пропуску строку (за відомостями квитанцій про доставку до електронних кабінетів учасникам Заява надіслана останнім о 09:37 год. 12.08.2025, а об 11:28 год. цього дня Заява зареєстрована в КП «Діловодство спеціалізованого суду»), суд визнав за можливе заяву представника Позивача про поновлення процесуального строку на звернення із Заявою задовольнити та поновити цей строк.
По суті заяви Позивача про відшкодування судових витрат додатково зазначається, що з поданням Заяви Позивач (представник) просить стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ»:
- 47 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- 35 724,06 грн гонорару успіху;
- 2 381,60 грн сплаченого Позивачем судового збору.
Стосовно заявлення до відшкодування 47 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 35 724,06 грн гонорару успіху суд встановив наступне та дійшов таких висновків.
За правилами ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 до Комунарського районного суду м.Запоріжжя суду, яка підписана його представником адвокатом Борисенковим В.С., було надано Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 20.10/23 від 20.10.2023, укладений між адвокатом Борисенковим В.С. (за текстом цього договору - Адвокат) та Кісем Р.Б. (за текстом договору - Клієнт), за змістом п.1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати професійну правову (правничу) допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
В позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 15 000,00 грн. Крім того, зазначено, що договір про надання професійної правничої допомоги містить положення про гонорар успіху, відповідно до змісту якого Клієнт зобов`язаний сплатити адвокату 15% від суми, яка буде зазначена в рішенні суду.
Згідно з умовами Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 20.10/23 від 20.10.2023 (далі - Договір) отримання винагороди Адвокатом за надання професійної правової (правничої) допомоги здійснюється у формі гонорару, розрахованого виходячи з наступних критеріїв (п.4.1 Договору):
- вартість написання позовної заяви складає 4500,00 грн за позовну заяву об`ємом до 10 сторінок друкованого тексту шрифтом TimesNewRoman розміру 12; у разі якщо об`єм тексту перевищує вказані параметри, до вартості позовної заяви застосовується коефіцієнт 2 (п.4.1.1);
- вартість однієї години роботи адвоката - 1500,00 грн (п.4.1.2);
- вартість явки Адвоката до приміщення суду з метою участі у одному судовому засіданні, а також з метою вчинення будь-якою процесуальної дії - 1500,00 грн (п.4.1.3);
- вартість явки до приміщення суду з метою ознайомлення з матеріалами справи, за умов, що така процесуальна дія є об`єктивно необхідною, - 1500,00 грн (п.4.1.4);
- вартість звернення з одним адвокатським запитом в інтересах Клієнта - 1500,00 грн (п.4.1.6);
- вартість складання одного процесуального документа - 2000,00 грн за документ об`ємом до 10 сторінок друкованого тексту шрифтом TimesNewRoman розміру 12 (п.4.1.6).
Крім того, згідно з п.4.1.7 Договору сторони узгодили збільшення розміру гонорару за позитивний результат розгляду судової справи («гонорар успіху») у розмірі 15% від суми грошових коштів, які за рішенням суду будуть стягнуті на користь позивача.
За положеннями ч. 3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До Заяви доданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої (правової) допомоги за Договором, датований 10.08.2025, який містить перелік таких послуг такої їх вартості (розмір гонорару):
- написання проекту позовної заяви та його подача до суду - 9000,00 грн (витрачені години адвокатом не застосовуються);
- написання відповіді на відзив на позовну заяву - 2000,00 грн (витрачені години адвокатом не застосовуються);
- звернення до підприємств, установ, організацій із 8 (вісьмома) адвокатськими запитами з питань, що стосувались представництва інтересів клієнта у даній судовій справі - 12 000,00 грн (витрачені години адвокатом не застосовуються);
- Звернення до суду із 7 (сьома) клопотаннями процесуального характеру - 14 000,00 грн (витрачені години адвокатом не застосовуються).
Пояснюючи визначені суми гонорару по окремих позиціях, представник Позивача пояснив, що ці сумі визначені, виходячи з фіксованих розмірів, передбачених Договором.
Також із Заявою представлений підписаний з обох сторін Договору акт приймання передачі наданих послуг за Договором (далі - Акт приймання-передачі), за змістом якого Адвокат - Борисенков Віталій Сергійович надав, а Клієнт - Кісь Роман Борисович прийняв без зауважень професійну правничу (правову) допомогу у вигляді підготовки та подачі до Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також професійна правнича допомога ОСОБА_1 полягала у подальшому супроводі у Комунарському районному суді м.Запоріжжя судової справи №333/9388/23 та справи №908/2671/24(333/9388/23) у Господарському суді Запорізької області.
Окрім того, в Акті приймання-передачі зазначено: У п. 4.1.7 Договору сторони узгодили наявність гонорару успіху у розмірі 15% від суми грошових коштів, які за рішенням суду підлягають стягненню з відповідача. Отже, гонорар успіху у даній судовій справі складає 35 724,06 грн. Клієнт підтверджує, що не має претензій щодо обсягу, якості та своєчасності наданих послуг з професійної правничої (правової) допомоги, наданої Адвокатом на виконання умов Договору від 20.10.2023.
Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч.1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч.2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3).
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За положеннями ч. 3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Нормами ГПК України передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до предмету спору, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Так, за приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Зазначається, що первісно у позовній заяві Позивач заявив вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» 223 984,38 грн - сум відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого та 14 176,00 грн - суми страхового відшкодування за шкоду, завдану майну.
Ціна позову складала 238 160,38 грн.
В ході розгляду справи Позивач змінив предмет позову, суд розглянув по суті позовні вимоги Позивача в редакції заяви про зміну предмету позову б/н від 18.03.2025, згідно з якою Позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на свою користь:
- суму страхового відшкодування витрат, пов`язаних із доставкою, у розмірі 6050 гривень, а також суму інфляційних втрат у розмірі 1000 гривень 07 коп. та штрафних санкцій (3% річних) у розмірі 262 гривні 06 коп.;
Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК Оранта-Січ» суд задовольнив частково: в сумі 8074 грн 54 коп. відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого (7 168,00 грн - витрати на придбання лікарських засобів та 2750,00 грн - витрати, пов`язані з доставкою), в сумі 23 185 грн 74 коп. відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, в сумі 80 400 грн 00 коп. відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, в сумі 7 168 грн 00 коп. відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого, та в сумі 6 389 грн 50 коп. відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову суд відмовив.
Тобто, із заявлених до стягнення 277 754,11 грн, з яких 229 358,71 грн - основний борг, 38 224,20 грн - втрати від інфляції та 10 171,20 грн - 3% річних, суд задовольнив позовні вимоги в розмірі 125 217,78 грн основного боргу (в задоволенні нарахувань відмовлено повністю), що становить 45,08% від загальної суми заявлених вимог.
За визначенням ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, поряд з іншими, витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами, унормованими в ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу суд враховує усталену практику Верховного Суду з цього питання.
Так, наданий адвокатом опис робіт, акт приймання-передачі до укладеного з клієнтом договору не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі за рахунок іншої сторони і під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформульовано правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Зазначається, що обсяг робіт/послуг, наведений у представленому представником Позивача детальному описі робіт, у підписаному сторонами Договору Акті приймання-передачі відповідає матеріалам справи з огляду на подані заяви, пояснення, клопотання тощо, надані копії адвокатських запитів є пов`язаними з отриманням підтвердження необхідних обставин, які заперечував Відповідач, а також з отриманням іншої необхідної інформації.
Суд не залишив поза увагою, що певні заяви, клопотання, т.інш. надавалися суду за підписом адвоката Борисенкова В.С., а деякі - за підписом безпосередньо Позивача - Кіся Р.Б. Разом з тим на запитання суду у судовому засіданні 08.06.2025 щодо цього Кісь Р.Б. пояснив, що тексти відповідних звернень, незважаючи на те, що до суду вони надавались за його підписом, фактично готував представник. У зв`язку з цим, прийнявши пояснення Позивача, суд зазначає, що такий підхід у поданні звернень до суду не суперечить правилам представництва. Шляхом підписання Акту приймання-передачі Позивач підтвердив отримання ним оплатних послуг адвоката.
Суд вважає, що зважаючи на ускладнений характер та зміст правовідносин сторін, що було з`ясовано в ході розгляду справи, обсяг необхідних до зібрання та опрацювання документів, ступінь складності справи, сума відшкодування з Відповідача у розмірі 21 187,60 грн витрат на правничу допомогу відповідає встановленим ГПК України критеріям визначення і розподілу судових витрат та не є завищеною і несправедливою у відношенні до Відповідача.
При цьому суд також враховує майновий стан обох сторін та той факт, що Позивач є потерпілою стороною від кримінального правопорушення за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що потягла для нього тяжкі наслідки (тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, встановлення інвалідності).
Підстав для зменшення зазначеної суми компенсації витрат на правничу допомогу суд не вбачає, з огляду на що з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 21 187,60 грн відшкодування витрат на правничу допомогу.
Заявлення до відшкодування 35 724,06 грн «гонорару успіху» суд вважає безпідставним та необґрунтованим, виходячи в такого.
Хоча це і не має вагомого значення для вирішення питання щодо розподілу судових витрат в цій частині, доречно зазначити, до представник Позивач вирахував суму «гонорару успіху» з суми первісно заявлених вимог (238 160,38 х 15% = 35 724,06).
Однак, як вже згадано, за наслідками розгляду позову в редакції остаточної заяви про зміну предмета позову від 18.03.2025 суд, частково задовольнивши позов, стягнув з Відповідача 125 217,78 грн і саме ця сума у розумінні п.4.17 Договору є «сумою грошових коштів, які за рішенням суду будуть стягнуті на користь позивача», тобто саме з цієї суми відповідно до умов Договору має обчислюватись розмір «гонорару успіху», який в такому разі становитиме 18 782,67 грн.
Однак підстав для присудження й щойно зазначеної суми до відшкодування Позивачу з Відповідача суд не вбачає.
Не заперечується, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Водночас зазначене слід розуміти так, що сторона, яка виграла (частково виграла) справу, безумовно має правомірне очікування відшкодування своїх витрат на правничу допомогу, однак розмір відшкодування має бути обґрунтованим, реальним та розумним.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Також не заперечується, що адвокат з клієнтом можуть домовитись між собою про будь-який розмір гонорару адвокату за підготовку позову та супроводження судової справи, а також і про будь-який розмір так званого «гонорару успіху», однак розмір відшкодування витрат з іншої сторони має відповідати необхідним критеріям і така сторона не має нести надмірний, несправедливий тягар відшкодування.
Варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням наведеного вище, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи вони були фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
За змістом п.4.1.7 Договору між адвокатом Борисенковим В.С. та ОСОБА_1 (наведений за текстом вище) «гонорар успіху» фактично передбачається як збільшення розміру гонорару понад вартість фактично наданих/отриманих послуг, тобто як додаткова оплата до узгоджених оплатних витрат, що вимірюється залежно від фактично стягнутої за рішенням суми.
З цього слід визнати, що зобов`язувальні правовідносини щодо «гонорару успіху» мають залишитися виключно в рамках договірних відносин сторін Договору, покладення будь-якої суми компенсації «гонорару успіху» на Відповідача суперечитиме принципам обґрунтованості та розумності, такі додаткові витрати не можна вважати неминучими, Відповідач не має нести надмірний (додатковий до компенсації оплати Позивачем реальних та необхідних послуг) та несправедливий тягар відшкодування.
Таким чином, в задоволенні Заяви в частині стягнення 35 724,06 грн «гонорару успіху» суд відмовив.
Позивач також просить стягнути з Відповідача 2381,60 грн сплаченого Позивачем судового збору і стосовно цього суд дійшов таких висновків.
У статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору.
Так, згідно з положеннями ч.1 ст.5 вказаного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:
- позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи (п.2);
- позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.6).
Позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.2, 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Судовий збір по справі, виходячи з суми позову згідно із заявою Позивача про зміну предмета позову від 18.03.2025 (277 754,11 грн) становить 4 166,31 грн.
Суму судового збору пропорційно розміру задоволених вимог - 1878,17 грн суд стягнув з Відповідача в дохід державного бюджету України рішенням від 06.08.2025 у даній справі.
Тобто питання щодо розподілу судового збору по справі вирішено з прийняттям рішення.
Однак Позивач має право на повернення судового збору з державного бюджету України.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Ця норма є застосовною до випадку, що має місце у даній справі.
За таких обставин, враховуючи фактичну мету Заяви стосовно судового збору (повернення сплаченої суми Позивачу) та керуючись принципом процесуальної економії суд вважає за можливе ухвалити про повернення Позивачу судового збору в сумі 2381,60 грн з державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд
1. Поновити представнику Позивача адвокату Борисенкову В.С. строк для подання заяви про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення.
2. Заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення (б/н від 12.08.2025) задовольнити частково.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
В іншій частині заяву залишити без задоволення.
Копії додаткового рішення надіслати сторонам спору, представникам, третій особі, розпоряднику майна ПрАТ «СК «Оранта-Січ», НБУ до кабінетів у системі «Електронний суд» ЄСІКС.
Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту за правилами, визначеними ст. 254, 256-259 ГПК України.

Додаткове рішення складено та підписано 25.08.2025.

Суддя Р.А.Ніколаєнко