ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2025 Справа № 914/1245/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши справу

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яблоновський»

до відповідача: Львівської міської ради

про: стягнення 17 518,32 грн.

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2025р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яблоновський» до відповідача: Львівської міської ради про стягнення 17 518,32 грн.

У позовній заяві зазначено третьою особою на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради», однак у змісті позовної заяви не наведено належного обгрунтування необхідності залучення третьої особи, а сама прохальна частина позову не містить відповідного клопотання.

22.04.2025р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

02.05.2025р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, яке зареєстровано за вх.№11498/25.

Ухвалою суду від 06.05.2025р. позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та без проведення судового засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Дана ухвала суду була надіслана позивачу та відповідачу в їх електронні кабінети, про отримання котрих матеріали справи містять відповідні довідки, підписані відповідальним працівником.

Крім того, процесуальний документ щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходиться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дій щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

22.05.2025р. відповідач через систему «Електронний суд» подав заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву (вх.№13598/25).

Ухвалою суду від 26.05.2025р., зокрема, Львівській міській раді продовжено строк для подачі відзиву на позов.

12.06.2025р. відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив, який містить клопотання про поновлення строку для його подання (вх.№15645/25).

В обґрунтуванні поновлення строку для подання відзиву зазначено, що юридичним департаментом Львівської міської ради з метою належного здійснення представництва інтересів Львівської міської ради та скерування на адресу суду відзиву на позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яблоновський» до Львівської міської ради про стягнення 17 518,32 грн., надіслано відповідні запити до ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради», Управління комунальної власності ЛМР про надання інформації.

Лист Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №4-2302-6507 від 04.06.2025р. надійшов на адресу юридичного департаменту Львівської міської ради лише 06.06.2025р., що унеможливлювало відповідачу вчасно подати відзив до суду.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи, тощо), стосовно якої пропущено строк. (ч.1,4 ст. 119 ГПК України).

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку клопотання про поновлення строку для подання відзиву задовольнити, прийняти такий та долучити до матеріалів справи.

17.06.2025р. позивач через систему «Електронний суд» подав клопотання про долучення доказів на оплату правової допомоги (вх.№16153/25).

30.06.2025р. позивач на електронну адресу суду подав додаткові пояснення у справі (вх.№17347/25).

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці в період з 14.07.2025р. по 08.08.2025р., рішення у даній справі ухвалено судом 15.08.2025р.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач вважає, що у відповідача: Львівської міської ради, як власника нежитлових приміщень, є обов`язок щодо здійснення плати внесків на утримання таких.

Як стверджує позивач, відповідачем, як власником нежитлових приміщень, не сплачувалося таких щомісячних внесків за весь період існування об`єднання, що зумовило виникнення заборгованості в розмірі 14 234,88 грн., на яку позивач нарахував до стягнення з відповідача 2 117,78 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 518,62 грн. за період з 01.01.2024р. по 28.02.2025р., а разом пред`явлено до стягнення з відповідача 17 518,32 грн. заборгованості.

Позовні вимоги заперечено повністю. Відповідач вважає, що в даному випадку, відповідну відповідальність повинен нести саме орендар, а міська рада не наділена обов`язком ініціювати укладення відповідного договору про відшкодування витрат, про які заявив позивач, чи укладати їх від імені орендаря, яким на даний час є Громадська спілка «Львівська асоціація футболу».

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

27.01.2023р. відповідно до Протоколу установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №1, що знаходиться на площі Стефана Яворського у місті Львів, під назвою «Яблоновський».

Протоколом установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку від 27.01.2023р. затверджено Статут, а також обрано Ковтун І.А. головою ОСББ «Яблоновський».

Об`єднання діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту. Об`єднання у своїй діяльності користується правами, визначеними статтями 16, 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», та має обов`язки, передбачені статтею 18 цього Закону. Об`єднання набуває статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (п.2-4 розділу I Статуту).

Відповідно до Статуту ОСББ «Яблоновський», метою створення об`єднання є забезпечення і захист співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом.

Завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні своєчасних житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами, забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Органами управління Об`єднання є загальні збори співвласників (далі - Загальні збори), правління Об`єднання, ревізор Об`єднання (п.1 розділу III Статуту).

Відповідач, Львівська міська рада, є власником нежитлових приміщень другого поверху за адресою: Львівська обл., м. Львів, площа Ангелів, буд. 1 (адреса до перейменування вулиці - Львівська обл., м. Львів, площа Стефана Яворського, буд. 1), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №421452473 від 07.04.2025р.

Загальна площа нежитлових приміщень другого поверху становить 101,1 кв.м.

Протоколом №1 Загальних зборів співвласників ОСББ «Яблоновський» від 02.03.2023р. прийнято рішення щодо визначення порядку сплати, переліку й розмірів внесків і платежів співвласників. Визначено, зокрема, розмір внесків співвласників щодо нежитлових приміщень, що належать Львівській міській раді, що становить 6,40 грн за кв.м.

Відповідно до положень Статуту, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень.

До виключної компетенції Загальних зборів належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (п.п. 6 п.3 розділу III Статуту).

Джерелами фінансування є кошти Об`єднання, які складаються, зокрема, з внесків і платежів співвласників (п.п.2 п.1 розділу IV Статуту).

Сплата встановлених Загальними зборами Об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах, порядку і в строки, що встановлені Загальними зборами Об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників (п.2 розділу IV статуту).

Проте, як зазначає позивач, впродовж всього часу, з моменту створення ОСББ, відповідач не сплачував відповідні внески співвласників, не був присутній на загальних зборах співвласників та, фактично, не виконував обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, що передбачені Статутом ОСББ та чинним законодавством України.

У зв`язку із накопиченням заборгованості за відповідачем, Протоколом №2 загальних зборів ОСББ «Яблоновський» від 06.02.2025р. прийнято рішення щодо вжиття заходів для погашення заборгованостей зі сплати внесків боржниками. Відтак, прийнято рішення скерувати лист до відповідача щодо погашення заборгованості у місячний термін, а в разі неотримання оплати - невідкладно скерувати позовну заяву щодо погашення заборгованості до суду.

28.02.2025р. представнику Львівської міської ради, ЛКП «Агенції ресурсів Львівської міської ради», позивачем направлено лист № 14 щодо погашення заборгованості за несплату внесків співвласника за ввесь період існування об`єднання, у розмірі 14 234,88 грн. Відповідь на відповідний лист не була отримана позивачем, заборгованість, станом на день подання позовної заяви неоплачена.

Відповідно до довідки про заборгованість зі сплати внесків співвласників ОСББ за період 01.04.2023р.-28.02.2025р., заборгованість відповідача за несплату внесків, як співвласника багатоквартирного будинку складає 14 234,88 грн.

На вказану суму заборгованості позивач нарахував до стягнення з відповідача 2 117,78 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 518,62 грн. за період з 01.01.2024р. по 28.02.2025р., а разом пред`явлено до стягнення з відповідача 17 518,32 грн. заборгованості.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено те, що 05.01.2023р. між Громадською спілкою «Львівська асоціація футболу» (орендарем) та Львівською міською радою (орендодавцем), а також Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів ЛМР» (балансоутримувачем) укладено договір оренди № Г-13278-23(БАП) нерухомого майна, що належить до комунальної власності. Строк дії вказаного договору становить 5 років до 05.01.2028р. включно.

З 27.12.2018р. дані приміщення перебували на балансі ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР», а з 01.06.2023р. передані на баланс ЛКП «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується актом приймання передачі на баланс ЛКП «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» нежитлових приміщень та Додатковою угодою до Договору Оренди №Г-13278-23 (БАП) (Д-23) від 09.06.2023р. до внесення змін до договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що належать до комунальної власності за адресою: м.Львів, пл. Яворського, 1 від 05.01.2023р. №Г-13278-23 (БАП).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», згідно зі статтею 1 якого, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону, основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно зі ст.10 Закону, вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

У відповідності до ст.15 Закону, співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 7 Закону.

Протоколом №1 Загальних зборів співвласників ОСББ «Яблоновський» від 02.03.2023р., прийнято рішення щодо визначення порядку сплати, переліку й розмірів внесків і платежів співвласників. Визначено, зокрема, розмір внесків співвласників щодо нежитлових приміщень, що належать Львівській міській раді, що становить 6,40 грн за кв.м.

У зв`язку з цим рішення загальних зборів ОСББ, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для Львівської міської ради, як власника нежитлових приміщень, яка в силу прямої норми Закону несе тягар утримання належного їй майна та зобов`язана виконувати прийняті відповідно до Статуту рішення ОСББ. При цьому, у разі відмови співвласника сплачувати встановлені внески і платежі Об`єднання має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд в Постанові від 02.09.2020р. у справі №906/884/19, визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 Закону).

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що, з урахуванням приписів ст. 511 ЦК України, прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна. Таким чином, твердження відповідача щодо обов`язковості для орендарів та балансоутримувача майна рішень загальних зборів ОСББ та положень Статуту останнього є безпідставними та необгрунтованими.

Також, як зазначив Верховний Суд у згаданій постанові (п. 20), виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

У договорі оренди № Г-13278- 23(БАП), що був укладений між Громадською спілкою «Львівська асоціація футболу», Львівською міською радою та Львівським комунальним підприємством «Агенція ресурсів ЛМР» пунктом 3.1. Незмінюваних умов договору (Розділ ІІ) передбачено наступне:

«До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг у порядку, визначеному п.6.5. цього договору».

Відповідно до п.14 Змінюваних умов вищевказаного договору визначено додаткові умови оренди:

- орендар сплачує 10% розміру орендної плати на рахунок балансоутримувача та 90% на рахунок орендодавця.

- крім орендної плати Орендар самостійно сплачує за послуги з прибирання території, за комунальні послуги та вивіз сміття та інші послуги передбачені проектом договору.

- орендар здійснює страхування об`єкта оренди на користь балансоутримувача;

- орендар самостійно здійснює охорону території приміщення та інші експлуатаційні послуги;

- ремонт під власні потреби здійснюється за рахунок Орендаря та за погодженням з Орендодавцем;

- орендар повинен відповідати вимогам статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Судом враховано, що умовами договору оренди не передбачено безпосереднього обов`язку орендаря здійснювати щомісячну сплату внесків на рахунок ОСББ на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі встановленому відповідним рішенням ОСББ, замість власника приміщення.

Заперечення відповідача не спростовують підстав позову та досліджених вище обставин справи.

Отже, за відсутності погодження порядку сплати (відшкодування) та розміру внесків в договорі оренди та недосягнення між позивачем та відповідачем згоди щодо укладення окремого договору на оплату внесків, обов`язок зі сплати таких платежів несе власник приміщень - Львівська міська рада, для якої положення Статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу Закону.

Перевіривши розрахунок позовних вимог щодо розміру заборгованості по внесках на утримання будинку та прибудинкової території та нарахованих відповідно інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з з 01.01.2024р. по 28.02.2025р., суд вважає його обґрунтованим.

Отже, позовні вимоги ОСББ підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає також, що за змістом ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Станом на час прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору, жодним із учасників по цій справі не надано доказів на підтвердження того, що рішення загальних зборів співвласників ОСББ, а також рішення установчих зборів, визнані недійсними (скасовані) у встановленому чинним законодавством порядку.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості відповідно до положень ст.ст. 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №24-рп/2008 від 16.10.2008р., право власності, в тому числі і приватної, не є абсолютним. Його здійснення має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами частини третьої статті 13, частини сьомої статті 41 Основного Закону України, в яких зазначається, що власність зобов`язує і не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству, правам, свободам та гідності громадян.

Задля розвитку конституційного положення про те, що власність зобов`язує, законодавець у ЦК України (ст. ст. 322, 382) та Законі України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (ст. ст. 5, 7) визначив обов`язок співвласника багатоквартирного будинку утримувати спільне майно.

Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічні висновки містяться в постанові Верхового Суду від 22.02.2018р. у справі № 910/11312/17.

З огляду на викладені вище обставини справи та норми чинного законодавства, згідно з якими обов`язки перед ОСББ несе власник приміщення, а не орендар, та відповідно орган місцевого самоврядування, як власник приміщень у будинку в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна та зобов`язаний виконувати прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ, а також приймаючи до уваги те, що орендарем, власником приміщень і ОСББ не врегульовано порядку сплати внесків орендарем за власника приміщення, то обов`язок зі сплати таких платежів несе Львівська міська рада, як власник нежитлового приміщення, для якого положення статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу закону, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення повністю позовних вимог ОСББ про стягнення з Львівської міської ради заявленої заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, яка утворилась станом на 01.03.2025р.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №84 від 11.04.2025р. на суму 2 422,40 грн. та платіжною інструкцією №89 від 02.05.2025р. на суму 605,60 грн., а разом на суму 3 028,00 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Щодо заявлених позивачем 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач у позовній заяві зазначив про те, що ним понесено витрати в сумі 10 000,00 грн. на професійну правничу допомогу та просив відповідно стягнути з відповідача зазначену суму витрат.

В підтвердження понесення судових витрат на оплату правової допомоги позивачем надано: акт виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 06.06.2025р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001852 від 24.01.2020р., ордер, виданий адвокату на ім`я Фецяк Василь Ярославович.

За висновками суду, надані позивачем документи, є достатніми доказами понесення вказаним учасником судового процесу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає складності справи.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує малозначність справи та її розгляд судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката, які позивач просить суд покласти на відповідача, у розмірі 10 000,00 грн. не співмірний до предмета спору та складності цієї справи.

Відтак, надавши оцінку усім доданим до позовної заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч.4 ст.126 ГПК України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 5 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу, котрі відповідно до вимог ст.129 ГПК України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Львівської міської ради (місцезнаходження: Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, пл.Ринок, будинок 1; ідентифікаційний код - 04055896) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яблоновський» (місцезнаходження: Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, пл.Яворського С., будинок 1; ідентифікаційний код - 44990189) заборгованість в сумі 17 518,32 грн., яка складається з:

14 234,88 грн. основного боргу, 2 117,78 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 518,62 грн., 5 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 3 028,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.