ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2025 р. Справа № 911/677/25

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД»

про визнання недійсним пункту договору та стягнення 58526,00 грн,

за участю представників

прокуратури: Яворський С.С. - посвідчення №069080 від 01.03.2023;

позивача: не з`явився;

відповідача: Кислий Ю.М. - керівник, Буній Г.Я. - адвокат, ордер серії АІ № 18611975 від 02.04.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради (далі - позивач) до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 07.02.2025 № 51/3-383ВИХ-25 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрон ЛТД» (далі - відповідач, ТОВ «Агрон ЛТД»), у якій просить суд:

- визнати недійсним пункт 2.1 договору про закупівлю товару № 296 від 09.10.2023, укладеного між Рогатинською міською радою і ТОВ «Агрон ЛТД», в частині включення до загальної вартості договору податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 58526,00 грн;

- стягнути з ТОВ «Агрон ЛТД» на користь Рогатинської міської ради кошти в сумі 58526,00 грн, сплачені за договором про закупівлю товару № 296 від 09.10.2023 в якості ПДВ.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що у ході вивчення інформації, оприлюдненої на вебпорталі електронної системи публічних закупівель Prozorro, виявлено, що Рогатинська міська рада у 2023 році здійснювала закупівлю товару для потреб Збройних Сил України.

Прокурор стверджує, що листом № 50/41-3827 від 31.08.2023 командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до Рогатинської міської ради із проханням забезпечити військовослужбовців згаданої військової частини тепловізорами та зазначив, що обладнання буде використовуватись військовослужбовцями, які беруть безпосередню участь у забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації та виконують бойові завдання.

У подальшому, 09.10.2023 Рогатинська міська рада, як замовник/покупець, і ТОВ «Агрон ЛТД», як постачальник, уклали договір № 296, в рамках якого постачальник зобов`язався поставити замовнику товар (тепловізори), а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього грошову суму на умовах цього договору.

На думку прокурора, оскільки договір № 296 від 09.10.2023 укладений між позивачем і відповідачем у період дії положень пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, операція з постачання замовнику (позивачу) товару повинна була здійснюватись без сплати ПДВ.

Крім того, як зазначає прокурор, у зв`язку з тим, що договір № 296 від 09.10.2023 в частині врахування до загальної суми договору 58526,00 грн ПДВ є недійсним, сплачені Рогатинською міською радою на користь ТОВ «Агрон ЛТД» кошти ПДВ підлягають поверненню на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Київської області ухвалою від 03.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 24.03.2025.

20.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від Рогатинської міської ради надійшли додаткові письмові пояснення від 20.03.2025 № 02-28/814, згідно з якими позивач підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 24.03.2025 суд оголосив перерву до 21.04.2025.

14.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Агрон ЛТД» надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, у якому відповідач просив суд: визнати поважними причини пропуску строку подання даного клопотання, прийняти і долучити його до матеріалів справи; залишити позов без розгляду.

14.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Агрон ЛТД» надійшов відзив на позовну заяву, якому відповідач просив суд, зокрема: визнати поважними причини пропуску строку подання відзиву на позов та поновити його; витребувати у позивача оригінал листа від 31.08.2023 № 50/41-3827; відмовити в задоволені позовних вимог.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву, відповідач зазначав про те, що 02.04.2025 ТОВ «Агрон ЛТД» звернулось до адвоката Буній Г.Я. та уклало договір про надання правової допомоги № 02-04/25 для захисту прав та інтересів у судовій справі № 911/677/25. Відповідач стверджував, що штатним розписом ТОВ «Агрон ЛТД» не передбачена посада юрисконсульта і без спеціальних знать відповідач не має можливості належним чином захищати свої інтереси в судовому процесі.

Оскільки представник відповідача отримала можливість належного захисту прав ТОВ «Агрон ЛТД» та підготовки процесуальних документів після 02.04.2025, відповідач заявив клопотання про визнання поважними причини пропуску строку подання відзиву на позов і просив його поновити.

Розглянувши клопотання ТОВ «Агрон ЛТД» про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, суд вирішив поновити відповідачу пропущений процесуальний строк, виходячи із такого.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із частиною восьмою статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою від 03.03.2025 про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Зазначену ухвалу відповідач отримав 03.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку ухвали у справі № 911/677/25 до електронного кабінету відповідача; день отримання судом повідомлення про доставлення копії ухвали до електронного кабінету відповідача - 03.03.2025.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Таким чином, строк для подання відзиву відповідачем у цій справі сплинув 18.03.2025.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву 14.04.2025, тобто із пропуском встановленого процесуального строку.

Стаття 118 ГПК України визначає, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Необхідно зазначити, що вирішення питання щодо поновлення строку, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України, перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною четвертою статті 119 ГПК України передбачено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.

Оцінивши наведені відповідачем причини пропуску строку на подання відзиву, зважаючи на те, що відповідач одночасно із клопотанням про поновлення процесуального строку вчинив відповідну процесуальну дію, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя і принципу змагальності сторін, суд дійшов висновку про визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на подання відзиву та поновив пропущений процесуальний строк.

Відповідно до змісту відзиву, відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення з ТОВ «Агрон ЛТД» отриманих коштів в розмірі 58526,00 грн, що є ПДВ і сплачені позивачем в складі вартості за товар відповідно до умов договору № 296 від 09.10.2023. ПДВ у складі вартості товару нараховано правомірно та у відповідності з діючим законодавством. Відсутні підстави застосовувати положення пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України до господарської операції по договору № 296 від 09.10.2023. Відповідач не привласнив ПДВ, а, відповідно до положень податкового законодавства України, своєчасно та в повному обсязі сплатив їх до бюджету. Також є неможливим визнання недійсним пункту 2.1 договору № 296 від 09.10.2023 в частині включення ПДВ до загальної ціни договору, тому що правочин не був би вчинений без цієї частини.

Виконання сторонами договору № 296 від 09.10.2023, на переконання відповідача, не завдало жодної шкоди ні державі, ні сторонам договору. У прокурора відсутні повноваження на звернення до суду від імені позивача для захисту прав держави, тому що права держави не порушені.

Відповідач також зазначає, що поведінка позивача щодо проведення закупівлі, укладення договору, його виконання та подальшої вимоги про повернення коштів ПДВ містить ознаки недобросовісності, оскільки відповідальність за неналежне оформлення ним відповідної господарської операції згідно з вимогами пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України позивач намагається перекласти на відповідача.

Додатково відповідач у відзиві повідомив, що ТОВ «Агрон ЛТД» звернулося до ДПС України за отриманням індивідуальної податкової консультації щодо правомірності нарахування ПДВ у господарській операції по договору № 296 від 09.10.2023. На дату подання відзиву відповідь не отримано. Відповідач планує надати отриману відповідь як доказ у справі.

15.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Агрон ЛТД» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів звернення відповідача за отриманням індивідуальної податкової консультації, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 21.04.2025 суд заслухав усні пояснення представниці відповідача та прокурора щодо заявленого ТОВ «Агрон ЛТД» клопотання про залишення позову без розгляду.

На думку відповідача, у прокурора відсутні підстави та повноваження для представництва інтересів держави та подання позову, тому останній повинен бути залишений без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Про безпідставність звернення прокурора до суду, як вважає відповідач, свідчать такі обставини, зокрема: відсутні порушення права держави - ПДВ до держави сплачено; позивач є органом місцевого самоврядування та наділений правом на звернення до господарського суду за захистом своїх прав; в структурі позивача наявний відділ правової роботи, до компетенції якого безпосередньо входить представлення прав та інтересів позивача в суді.

Прокурор усно заперечив проти задоволення вказаного клопотання, вважав підтвердженими підстави представництва прокуратурою інтересів держави в суді, що докладно обґрунтовано в позовній заяві.

Зокрема, відповідно до викладених у позові обставин, закупівлю товару за договором № 296 від 09.10.2023 здійснено за кошти замовника - Рогатинської міської ради, тобто місцевого бюджету. За твердженнями прокурора, використання коштів місцевого бюджету з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за статтею 142 Конституції України, у тому числі, є доходи і кошти місцевих бюджетів, що у свою чергу, завдає шкоду інтересам держави, яка згідно зі статтею 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Прокурор зауважив, що до подання позову Івано-Франківська окружна прокуратура здійснила попереднє листування із Рогатинською міською радою та поінформувала її про виявлене порушення вимог законодавства про державні закупівлі. Попри це, орган, уповноважений на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, - Рогатинська міська рада - не вжив жодних заходів, спрямованих на їх усунення.

За результатами розгляду клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та заслуховування позиції представниці відповідача і прокурора, суд залишив без задоволення зазначене клопотання, виходячи із такого.

Передусім суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду у випадках, визначених цією нормою, зокрема за наявності підстав, передбачених законом. Згідно із положеннями цього Кодексу, питання про залишення позову без розгляду вирішується судом у межах судового провадження і подання відповідного клопотання не обмежується будь-якими строками, окрім процесуальних меж розгляду справи.

У поданому 14.04.2025 клопотанні відповідач просив суд визнати поважними причини пропуску строку подання клопотання про залишення позову без розгляду. Проте, зважаючи на те, що Господарським процесуальним кодексом України не встановлено строку для подання клопотання про залишення позову без розгляду, відсутній сам факт «пропуску строку».

Щодо суті клопотання необхідно зазначити таке.

Частинами третьою-п`ятою статті 53 ГПК України унормовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже, у розумінні наведених положень прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Разом із тим, згідно з абзацами першим, другим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до абзаців першого-третього частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Здійснення захисту неналежним чином проявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Таким чином, як невиконання, так й неналежне виконання своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави уповноваженим суб`єктом є рівнозначними підставами для здійснення такого захисту прокурором.

У пунктах 37-40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 акцентовано на тому, що «прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо».

У пунктах 8.8-8.11 постанови Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 923/833/20 сформульовано такий правовий висновок: «…суд, встановлюючи підстави представництва прокурора, повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази, щодо обставин які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.

Зокрема, такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на:

- отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу четвертого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»;

- інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про вказане порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів;

- отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій), необхідних для здійснення представництва в суді.

При цьому, якщо у процесі такої оцінки буде встановлено, що листування було спрямовано на отримання документів та/або інформації щодо можливого порушення і пов`язано саме зі з`ясуванням факту наявності або відсутності порушення, то обов`язковим є подальше інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення та надання відповідному органу можливості відреагувати протягом розумного строку на повідомлення при поданні відповідного позову прокурором, що відповідає змісту приписів статті 23 Закону України «Про прокуратуру», усталеній практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Водночас, якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то, у такому випадку, наявні підстави для представництва, передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом.

За встановлених обставин щодо попереднього інформування про виявлені порушення та відповіді щодо обізнаності про порушення із зазначенням причин тривалого незвернення до суду, вимога про надання відповідному органу «розумного строку» для самостійного реагування на порушення, розрахованого саме від останнього повідомлення прокурора, з огляду на встановлення факту тривалої обізнаності такого органу про порушення інтересів держави та нереагування на нього (незалежно від його причин) і, як наслідок, залишення позову прокурора без розгляду з цих підстав є проявом правового пуризму та надмірного формалізму, який порушує право на справедливий розгляд справи».

За висновком, наведеним у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 у справі № 922/5002/21 звернув увагу на те, що «критерій «розумності», який наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, має визначатися судом з урахуванням великого кола чинників. До таких чинників відноситься, зокрема, але не виключно, обізнаність позивача про наявність правопорушення або про можливе порушення інтересів держави та вжиті ним заходи з моменту виникнення такої обізнаності, спрямовані на захист інтересів держави. Схожі за змістом висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 913/124/10 та від 08.04.2021 у справі № 925/11/19.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд з`ясував, що Івано-Франківська окружна прокуратура скерувала до Рогатинської міської ради лист від 04.11.2024 № 09.51-68-3498 вих-24, в якому повідомила про протиправне включення до ціни договору суми ПДВ та безпідставне отримання цих коштів ТОВ «Агрон ЛТД», а також витребувала необхідну інформацію, зокрема про те, чи ініціювалось міською радою питання щодо повернення надміру сплачених коштів у зв`язку із включенням суми ПДВ у вартість товару.

У відповідь Рогатинська міська листом від 10.12.2024 № 02-28/3370 повідомила, зокрема, що нею ініціювалось питання щодо повернення надміру сплачених коштів з ТОВ «Агрон ЛТД» у розмірі 58526,00 грн. Додатково міська рада повідомила, що не заперечує щодо представництва Івано-Франківською окружною прокуратурою її інтересів з метою пред`явлення відповідного позову.

У подальшому, Івано-Франківська окружна прокуратура листом від 31.01.2025 № 51/3-300вих-25 повторно повідомила Рогатинську міську раду про вказані вище порушення вимог Закону та про намір окружної прокуратури пред`явити позов в інтересах держави в особі Рогатинської міської ради до ТОВ «Агрон ЛТД» про стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 58526,00 грн за договором № 296 від 09.10.2023.

Відповідно до викладених у позові обставин, які підтверджуються матеріалами справи, Рогатинська міська рада жодних заходів щодо звернення до суду не вжила, що свідчить про нездійснення захисту інтересів держави протягом розумного строку, після отримання повідомлення про наявність порушень інтересів держави.

Таким чином, надавши оцінку наявним у матеріалах справи документам відповідно до положень статті 86 ГПК України, урахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру», суд дійшов висновку про доведеність підстав представництва прокурором інтересів держави в суді у наведеному випадку та дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо повідомлення позивача про встановлені порушення та надання строку для вжиття заходів щодо поновлення порушених інтересів держави. Підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі статтею 23 Закону «Про прокуратуру» стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.

З огляду на викладене суд у підготовчому засіданні 21.04.2025 відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та перейшов до розгляду викладеного у відзиві клопотання про витребування оригіналу письмового доказу, копія якого долучено до позовної заяви, а саме листа від 31.08.2023 № 50/41-3827.

Відповідач зазначає, що з наданої копії цього листа вбачається, що найменування товару і текст листа виконані різними шрифтами, у зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви щодо автентичності документа та припущення про його можливу підробку.

Присутній у судовому засіданні прокурор усно заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши у підготовчому засіданні 21.04.2025 викладене у відзиві клопотання про витребування оригіналу письмового доказу та заслухавши усні пояснення представниці відповідача і прокурора, суд залишив клопотання без задоволення, що суд мотивує таким.

За приписами статті 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 91 ГПК України).

Варто зауважити, що на стадії підготовчого провадження суд не здійснює оцінки доказів щодо їх належності чи допустимості, а лише перевіряє доцільність їх витребування з огляду на предмет спору та заявлені вимоги.

Як свідчать матеріали справи, спір у цій справі стосується включення до ціни договору про закупівлю товару ПДВ, а саме - правомірності включення ПДВ у вартість товару, закупленного, як стверджує прокурор, для потреб Збройних Сил України. Відповідно до змісту позовної заяви, лист від 31.08.2023 № 50/41-3827 наведено прокурором як один із підтверджуючих документів щодо мети здійснення закупівлі (забезпечення військових потреб), а не як безпосередню підставу для нарахування або ненарахування ПДВ.

У поданому клопотанні відповідач не навів переконливих аргументів, які б свідчили про необхідність витребування саме оригіналу листа від 31.08.2023 № 50/41-3827 для підготовки справи до розгляду по суті з огляду на предмет і підстави позову. При цьому зазначений лист долучено до матеріалів справи в належним чином засвідченій копії.

Крім загального посилання на відмінність шрифтів у тексті документа, відповідач не обґрунтував, які саме юридично значущі обставини можуть бути встановлені виключно за допомогою оригіналу цього листа, і яким чином це впливає на ефективність підготовки справи до розгляду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування оригіналу письмового доказу на цій стадії розгляду справи.

У підготовчому засіданні 21.04.2025 суд постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 12.05.2025.

23.04.2025 через канцелярію суду від Івано-Франківської окружної прокуратури надійшла відповідь від 15.04.2025 № 51/3-1222ВИХ-25 на відзив та заперечення від 15.04.2025 № 51/3-1227ВИХ-25 на клопотання ТОВ «Агрон ЛТД» про залишення позову без розгляду.

01.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Агрон ЛТД» надійшло клопотання про надання додаткових доказів, у якому відповідач просив суд визнати поважними причини неподання відповідачем доказів у встановлений законом строк та долучити до матеріалів справи індивідуальну податкову консультацію від 29.04.2025 № 2361/ІПК/99-00-21-03-02.

Відповідно до положень статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 80 ГПК України).

Оскільки відповідач ще на стадії подання відзиву повідомив про звернення до ДПС України за отриманням індивідуальної податкової консультації та вказав на неможливість подання цього доказу у встановлений строк з об`єктивних причин, що не залежали від нього, суд задовольнив клопотання відповідача про надання додаткових доказів.

05.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Агрон ЛТД» надійшли заперечення (на відповідь на відзив).

09.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від Івано-Франківської окружної прокуратури надійшла заява від 09.05.2025 № 51/3-1448-вих.25, яка за своїм змістом є поясненнями по суті спору.

Ухвалою від 12.05.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду справи по суті на 23.05.2025.

15.05.2025 через канцелярію суду від Івано-Франківської окружної прокуратури надійшли додаткові пояснення до справи від 07.05.2025 № 51/3-1448-вих.25 в паперовій формі (аналог заяви від 09.05.2025 № 51/3-1448-вих.25).

У судовому засіданні 23.05.2025 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступні слова прокурора та представниці відповідача щодо вимог заявленого позову, а також стосовно змісту та підстав заперечень проти позову, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 20.06.2025.

У судовому засіданні 20.06.2025, після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, прокурор і представники відповідача виступили із заключними словами, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Позивач у судове засідання під час розгляду справи по суті не направив свого повноважного представника, натомість надіслав до суду клопотання від 28.05.2025 № 02-28/1516, у якому повідомив, що підтримує позовні вимоги, просить суд задовольнити позов у повному обсязі та розглядати справу без участі представника міської ради.

Суд врахував, що відповідно до положень статті 42 ГПК України участь сторони в судовому засіданні є її правом, а не обов`язком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість продовжити розгляд справи по суті за наявними матеріалами, без участі представника позивача.

Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголосив перерву в судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 20.06.2025.

Після перерви, 20.06.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Рогатинської міської ради із листом від 31.08.2023 № 50/41-3827, у якому просила забезпечити військовослужбовців військової частини матеріальними засобами, а саме: тепловізор ThermEye Cyclops 335 у кількості 8 шт.

Рогатинська міська рада (замовник) і ТОВ «Агрон ЛТД» (постачальник) уклали 09.10.2023 договір № 296, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити замовнику товар: тепловізор ThermTec Cyclops 335Рго) за кодом Єдиного закупівельного словника ДК 021:20-0 Астрономічні та оптичні прилади, а замовник - прийняти і оплатити такий товар (далі за текстом - товар).

Кількість товару - 8 шт. (пункт 1.2 договору № 296 від 09.10.2023).

Згідно з пунктом 2.1 договору № 296 від 09.10.2023 ціна визначена у договорі з урахуванням всіх витрат, податків та зборів постачальника становить: 351156,00 грн, у тому числі ПДВ: 58526,00 грн.

Джерело фінансування: місцевий бюджет (пункт 2.3 договору № 296 від 09.10.2023).

Пунктом 3.2 договору № 296 від 09.10.2023 визначено, що розрахунок за товар здійснюється лише після його фактичного отримання замовником на підставі належним чином оформлених видаткових накладних постачальника впродовж 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту отримання товару та відповідних документів, що є підставою для оплати. Підставою для проведення оплати вважається накладна постачальника.

Відповідно до пункту 4.1 договору № 296 від 09.10.2023 останній набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2023, але до повного виконання сторонами зобов`язань.

За умовами пункту 6.1 договору № 296 від 09.10.2023, право власності на поставлену партію товарів переходить від постачальника до замовника з моменту фактичної передачі товару замовнику за належним чином оформленими видатковими накладними.

У пункті 6.3 договору № 296 від 09.10.2023 сторони погодили, що на загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством України, якщо постачальник є платником податку на додану вартість.

Згідно з видатковою накладною № 2593 від 13.10.2023 постачальник передав, а замовник прийняв у власність товар - тепловізор ThermTec Cyclops 335Рго у кількості 8 шт. на загальну суму 351156,00 грн, у тому числі ПДВ - 58526,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 5374 від 16.10.2023 Рогатинська міська рада перерахувала на рахунок ТОВ «Агрон ЛТД» 351156,00 грн з призначенням платежу « 0118240;3110 ;матер.техн.забезп. підрозділів терит.оборони (тепловізор);накл.№2593 від 13.10.2023р.;дог.№296 від 09.10.2023р.;в т.ч. ПДВ- 58526грн; пп.2п.9 Пор590».

16.10.2023 Рогатинська міська рада (постачальник) та військова частина НОМЕР_1 (одержувач) склали акт приймання-передачі № 20 про те, що сторони дійшли згоди про передачу наступних матеріальних цінностей (безоплатно): тепловізор ThermTek Cyclops 335Рго у кількості 8 шт.

Звертаючись із позовом до суду, прокурор стверджує про те, що під час укладання договору, а також під час проведення оплати за придбаний за договором товар, сторони протиправно домовились про його ціну з урахуванням суми ПДВ, внаслідок чого з бюджету безпідставно витрачено частину коштів на придбання вищевказаного товару.

Зі свого боку відповідач категорично заперечує проти позовних вимог та вважає, що прокурор не дослідив господарську операцію за договором про закупівлю № 296 від 09.10.2023, порядок її укладання та виконання. Відповідач зауважує, що ПДВ, отримане в складі вартості товару, сплачено до бюджету, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення інтересів держави.

Із долучених до відзиву доказів суд установив, що 10.04.2023 ТОВ «Агрон ЛТД» (покупець) уклало з Hangzhou Kexin Import & Export Co.,Ltd (продавець), Китай, Контракт № 100423 на поставку тепловізійних прицілів, тепловізійних монокулярів, тепловізійних біноклів, аксесуарів.

Згідно з пунктом 1.1 розділу 1 Контракту увесь цей товар розроблений та вироблений тільки для спортивних та мисливських цілей.

На виконання умов зазначеного Контракту та Інвойсу № UA-23А-0710 від 07.10.2023, який є невід`ємною частиною Контракту, відповідач оплатив та отримав, зокрема, Тепловізійний монокуляр CYCLOPS 335Р в кількості 120 шт. за кодом УКТ ЗЕД 8525 89 00 90, що підтверджується митною декларацією № 23UA43U7 від 28.07.2023.

14.09.2023 Рогатинська міська рада оголосила відкриті торги з предмета закупівлі Тепловізор ThermЕуe Cyclops 335 («ДК 021:2015: 38630000-0 Астрономічні та оптичні прилади» та оприлюднила Тендерну документацію. Інформація щодо вказаного тендеру та додані документи містяться на офіційному сайті PROZORRO https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-09-14-001097-a.

21.09.2023 Рогатинська міська рада ухвалила зміни та виклала Тендерну документацію в новій редакції. Зокрема, зміни внесені в Додаток 3 щодо кількості товару: з 40 шт. змінено на 8 шт.

За інформацією, розміщеною за посиланням на офіційному сайті PROZORRO https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2023-09-14-001097-a у розділі «Питання та вимоги», 21.09.2023 від одного з учасників зазначеного тендеру надійшло запитання до замовника (Рогатинської міської ради) про те, чи є кінцевим споживачем суб`єкт, зазначений в пункті 32 Підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, та чи можливо у текст запропонованого договору зазначити інформацію про те, що товар придбавається для оборонних закупівель. Запитувач, зокрема, вказав, що ця інформація впливає на можливість виключення ПДВ зі складу вартості товару.

22.09.2023 замовник надав відповідь, в якій зазначив, що «Закон України «Про внесення зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України щодо сприяння ввезенню на митну територію України безпілотних літальних апаратів та деяких інших товарів» щодо сприяння ввезенню на митну територію України безпілотних літальних апаратів та деяких інших товарів» було доповнено пунктом 924 в наступній редакції: « 924. Тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, але не більше ніж до 1 січня 2024 року, звільняються від оподаткування ввізним митом безпілотні літальні апарати, що класифікуються в товарній позиції 8806 згідно з УКТ ЗЕД (крім 8806 10, 8806 29 20 00, 8806 99 20 00), оптичні приціли, коліматорні приціли (коліматори), приціли нічного бачення або тепловізійні приціли, що класифікуються у товарних підкатегоріях 9013 10 90 00, 9013 80 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, тепловізійні біноклі та монокуляри, прилади нічного бачення (біноклі та монокуляри), що класифікуються у товарних підкатегоріях 9005 10 00 00, 9005 80 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, переносні радіостанції, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8517 62 00 00, 8517 69 30 90, 8517 69 90 00 згідно з УКТ ЗЕД, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу підприємствами або громадянами, у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях. Таким чином, змінами до Митного кодексу України врегульовано питання звільнення від сплати ПДВ на зазначений в п. 924 перелік товарів, незалежно від того, хто є кінцевим споживачем цих товарів. На цій підставі не вважаємо доцільним внесення змін в проєкт договору.».

В зв`язку з необхідністю участі у тендерах, для подальшого продажу і оформлення документів відповідно до заявленої назви предмета закупівлі, 02.10.2023 ТОВ «Агрон ЛТД» видало наказ № 62 «Про перейменування товару». Відповідно до цього наказу, а також згідно з актом оприбуткування товару № 4 від 05.10.2023, уточнено назву товару «Тепловізійний монокуляр CYCLOPS 335Р» та перейменовано його на «Тепловізор ThermTec Cyclops 335Pro».

За результатами зазначених вище торгів ТОВ «Агрон ЛТД» визнано переможцем та, як уже установлено, 09.10.2023 між позивачем та відповідачем укладено договір № 296.

Відповідно до пункту 187.7 статті 187 Податкового кодексу України ТОВ «Агрон ЛТД» склало податкову накладну (ПН) № 88 від 17.10.2023 та 13.11.2023 зареєструвало її в Єдиному реєстрі податкових накладних за № .

Сума податкових зобов`язань з ПДВ за ПН № 88 в розмірі 58526,00 грн включена відповідачем до загальної суми зобов`язань, зазначених у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2023 в рядку 1.1 Декларації (1943868 грн). Зазначена Декларація здана та прийнята 17.11.2023.

З огляду на те, що форма Податкової декларації з ПДВ не передбачає можливості зазначення переліку податкових накладних, з яких сформовано загальну суму податкових зобов`язань, відповідач надав до суду витяг з Єдиного реєстру податкових накладних за жовтень 2023 року. У цьому витязі зазначені всі ПН, податкові зобов`язання за якими увійшли до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2023 року в сумі 1943868,17 грн, в т.ч. і ПН № 88 від 17.10.2023.

За результатами Податкової декларації з ПДВ за жовтень 2023 року відповідач сплатив податкові зобов`язання в сумі 1915920,00 грн, до складу яких увійшли і податкові зобов`язання за ПН № 88 в розмірі 58526,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 726 від 25.10.2023 на суму 170000,00 грн; № 1929 від 10.11.2023 на суму 500000,00 грн; ПІ № 1932 від 13.11.2023 на суму 500000,00 грн; № 1934 від 14.11.2023 на суму 367000,00 грн; ПІ № 1935 від 15.11.2023 на суму 7000,00 грн; № 752 від 27.11.2023 на суму 150000,00 грн; № 753 від 28.11.2023 на суму 225000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить із такого.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як передбачено частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Водночас приписами частини третьої наведеної статті встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами першою-п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина тертя); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята).

Статтею 217 Цивільного кодексу України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 296 від 09.10.2023 є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX Податкового кодексу України.

За змістом підпунктів а) і б) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).

Пунктами 30.1-30.2, 30.9 статті 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель, зокрема, тепловізійні біноклі, монокуляри та бінокуляри, прилади нічного бачення (біноклі та монокуляри), що класифікуються у товарних підкатегоріях 8525 89 00 10, 8525 89 00 90 згідно з УКТ ЗЕД.

У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість відповідно до підпунктів 4 і 5 цього пункту (в частині постачання товарів за державними контрактами (договорами) з оборонних закупівель), положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.

Отже операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України за умови, якщо:

- товари, щодо яких здійснюються такі операції, належать до категорії товарів, які визначені у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України та класифікуються у товарних позиціях згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), визначеною Законом України «Про митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-IX;

- кінцевим отримувачем відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами відповідного договору визначено суб`єктів, перерахованих у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

У разі недотримання таких умов вказані операції підлягатимуть оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.

При цьому суд зауважує, що визначальним для звільнення від оподаткування ПДВ за вказаною нормою є не лише категорія товарів та суб`єкт кінцевого отримувача таких товарів, а й документальне підтвердження особи такого суб`єкта відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, в якому визначено осіб, зазначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, кінцевими отримувачами.

Порядок оформлення сертифіката кінцевого споживача регламентовано Положенням про порядок надання гарантій та здійснення державного контролю за виконанням зобов`язань щодо використання у заявлених цілях товарів, які підлягають державному експортному контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 № 920.

Пункт 5 цього Положення визначає, що з метою оформлення гарантій щодо кінцевого використання імпортованих в Україну товарів використовуються міжнародний імпортний сертифікат, сертифікат підтвердження доставки, сертифікат кінцевого споживача та інші документи, які містять державні гарантії та гарантії кінцевого споживача щодо використання товарів у заявлених цілях.

Відповідно до пункту 15 вказаного Положення сертифікат кінцевого споживача - це документ, яким кінцевий споживач вказує на місце встановлення (використання) і ціль кінцевого використання товару та гарантує, що цей товар не буде використаний в інших цілях, ніж зазначені в сертифікаті, не буде переданий іншому суб`єкту підприємницької діяльності на території України або реекспортований без дозволу Держекспортконтролю, а також бере на себе інші гарантії щодо імпортованого в Україну товару у разі, коли це передбачено умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) згідно з вимогами держав - експортерів товарів (додаток 3).

Сертифікат кінцевого споживача оформляється у трьох примірниках. Перший і другий примірники направляються кінцевим споживачем імпортеру товару, який передає перший примірник іноземному експортеру, а другий примірник - Держекспортконтролю разом із заявою на видачу імпортного сертифіката або іншого документа. Третій примірник залишається у кінцевого споживача товарів (пункт 16 Положення).

Отже сертифікат кінцевого споживача - це документ, який надається, зокрема, з метою підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів, який гарантує, що переданий йому товар не буде використовуватись в інших цілях або не буде переданий іншому суб`єкту.

Водночас, суд зауважує, що визначення суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору насамперед обумовлено необхідністю підтвердити особу такого кінцевого отримувача товарів, операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України яких підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, та не може бути формальністю, адже операції, зокрема, щодо постачання товарів, суб`єкт кінцевого отримувача яких не відповідає визначеному переліку, виключає можливість звільнення таких операцій від оподаткування ПДВ на підставі цієї норми.

Тобто за вказаною нормою для звільнення від оподаткування ПДВ операцій, зокрема, щодо постачання на митній території України товарів, визначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, визначальним є документальне визначення суб`єкта кінцевого отримувача таких товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2025 у справі № 910/8235/24.

Матеріали справи не містять, а сторони не надали сертифікату кінцевого споживача, в якому було б зазначено, що кінцевим отримувачем відповідних товарів за договором № 296 від 09.10.2023 буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Умови укладеного між позивачем та відповідачем договору також не визначають, що кінцевим отримувачем відповідних товарів буде будь-яка особа з переліку, визначеного підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Відсутність такого документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору свідчить про відсутність підстав для звільнення операцій з постачання таких товарів від оподаткування ПДВ, відповідно про відсутність підстав стверджувати, що включення ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних згідно з таким договором товарів та подальша його сплата постачальнику суперечить вимогам підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

При цьому суд зауважує, що лист-звернення військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2023 № 50/41-3827 до Рогатинської міської ради з проханням забезпечити військовослужбовців військової частини матеріальними засобами, а саме: тепловізорами ThermEye Cyclops 335 у кількості 8 шт., акт приймання-передачі № 20 від 16.10.2023, відповідно до якого Рогатинська міська рада передала, а військова частина НОМЕР_1 прийняла матеріальні цінності: тепловізор ThermTek Cyclops 335Рго у кількості 8 шт. загальною вартістю 351156,00 грн, - не є тими документами, які відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України визначають (підтверджують) кінцевого отримувача товарів, що мало б наслідком звільнення операцій щодо їх постачання від оподаткування ПДВ, внаслідок чого можна було б стверджувати про те, що включення ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних згідно з цим договором товарів на момент його укладення суперечить вимогам підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Посилання прокурора на призначення платежу у платіжній інструкції № 5374 від 16.10.2023 як на доказ того, що постачання відповідного товару (тепловізорів) підлягало звільненню від оподаткування ПДВ відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, не є належним і достатнім підтвердженням факту застосування вказаної податкової пільги.

Згідно з вимогами зазначеної норми Податкового кодексу України, умовою звільнення операцій з постачання окремих товарів (у тому числі тепловізійних приладів) від ПДВ є чітке визначення в договорі або у сертифікаті кінцевого споживача, що кінцевим отримувачем таких товарів є особа з визначеного законом переліку - зокрема, Збройні Сили України, інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад тощо.

Суд зауважує, що платіжна інструкція є лише технічним фінансовим документом, що підтверджує факт проведення оплати за договором. Інформація, зазначена у призначенні платежу, не змінює умов договору та не може самостійно свідчити про зміну податкового режиму відповідної операції.

Таким чином, вказівка у платіжному документі на «матеріально-технічне забезпечення підрозділів тероборони» не може розглядатися як достатній доказ того, що постачання здійснювалося в режимі звільнення від оподаткування ПДВ. Така вказівка має декларативний характер і не встановлює фактичного статусу кінцевого отримувача у розумінні податкового законодавства.

Крім того, правова природа податкової пільги передбачає її виключне тлумачення, а не розширене. Це означає, що всі умови для застосування звільнення мають бути підтверджені належними доказами, передбаченими законом, а не лише формулюванням у призначенні платежу.

У своїх додаткових поясненнях від 07.05.2025 № 51/3-1448-вих.25 (аналогом яких є заява, сформована в системі «Електронний суд» 09.05.2025 № 51/3-1448-вих.25) прокурор також посилався на те, що мета придбання тепловізорів (для ЗСУ) була загальновідомою, висвітлювалась у ЗМІ та на сайті міської ради.

На думку суду, така інформація не має статусу належного доказу у податкових правовідносинах.

Той факт, що Рогатинська міська рада після придбання товару могла передати його у військову частину, не звільняє сторони договору від обов`язку дотриматися встановленого законом порядку документального оформлення пільги на етапі постачання. Тобто, навіть якщо кінцеве використання товару відповідає пільговій меті, відсутність прямої вказівки в договорі або сертифіката кінцевого споживача унеможливлює застосування звільнення від ПДВ.

Аргумент прокурора про те, що майно набувалось міською радою у комунальну власність з подальшою передачею військовій частині, також не має вирішального значення. Постачання здійснювалось на користь органу місцевого самоврядування, який не входить до переліку суб`єктів, визначених у підпункті 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Тому така операція не може бути звільненою від ПДВ, незалежно від подальшого використання майна або передачі його третім особам.

Також суд зауважує, що позивач як замовник відповідної закупівлі та суб`єкт, який відповідно до своїх повноважень здійснює у межах відповідних видатків місцевих бюджетів фінансування заходів з оборони, у тому числі військових частин, не був позбавлений можливості, як мінімум, якщо скорочені строки здійснення закупівлі та необхідності передачі товарів військовій частині не передбачали можливості отримати сертифікат кінцевого споживача від такої військової частини, ініціювати включення до договору умов щодо суб`єкта кінцевого отримувача товарів, операції щодо постачання яких відповідно підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України підлягають звільненню від оподаткування ПДВ за наведених вище умов, що, в свою чергу, давало б підстави при укладанні договору погодити з постачальником вартість (ціну) закуповуваних згідно з цим договором товарів без ПДВ або у випадку незгоди відповідача в подальшому оскаржувати таке включення, та, відповідно, не витрачати бюджетні кошти на покриття суми ПДВ.

Натомість, як установив суд, під час проведення тендеру при уточненні інформації щодо кінцевого споживача товару Рогатинська міська рада не надала жодної інформації учасникам тендеру та фактично відмовилася вносити зміни до договору в частині ПДВ.

Таким чином, усі доводи прокурора про те, що ТОВ «Агрон ЛТД» «мало знати» про кінцеве призначення товару, або що воно «було очевидним», не ґрунтуються на нормах податкового законодавства. Відсутність договору з відповідним отримувачем або сертифіката кінцевого споживача унеможливлює застосування пільги, а тому включення ПДВ до вартості договору та його сплата є правомірними.

З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини щодо відсутності в матеріалах справи документального підтвердження суб`єкта кінцевого отримувача товарів відповідно до сертифікату кінцевого споживача або згідно з умовами договору, як це визначено підпунктом 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, суд дійшов висновку про недоведення прокурором правових підстав для звільнення операцій щодо постачання товарів за оспорюваним договором від оподаткування ПДВ, та, як наслідок, про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору № 296 від 09.10.2023 в частині включення суми ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних за цим договором товарів (пункт 2.1) та повернення сплаченого позивачем постачальнику ПДВ у сумі 58526,00 грн.

Решта доводів учасників справи й усі подані докази судом уважно досліджені та не спростовують вказаного висновку суду. У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів статті 129 ГПК України, покладаються на прокуратуру.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.08.2025.

Суддя О.В. Щоткін