ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 918/905/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 13.08.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025

та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025

у справі №918/905/23

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, до якої долучено заяву арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича про участь у справі про неплатоспроможність.

2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.09.2023, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 120 днів. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича. Заборонено боржнику відчужувати майно. Строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав. Визначено дату проведення попереднього судового засідання 16.11.2023.

3. 25 вересня 2023 року на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , Номер публікації: 71462.

4. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30.01.2024 визнано грошові вимоги кредитора Акціонерного товариства "Сенс Банк до ОСОБА_1 у розмірі 59 472 грн 56 коп. (друга черга задоволення). Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства "Сенс Банк у розмірі 4 294 грн 40 коп. Визнано грошові вимоги кредитора Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" до ОСОБА_1 у розмірі 52 931 грн 66 коп. (друга черга задоволення). Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі витрати на оплату судового збору Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" у розмірі 5 368 грн 00 коп. Призначено засідання господарського суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 28.03.2024.

5. 14 лютого 2024 року від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича надійшло клопотання про закриття провадження у справі №918/905/23 про неплатоспроможність у зв`язку із недобросовісністю боржника.

6. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.02.2024 у задоволенні заяви арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність відмовлено. Заяву представника боржника ОСОБА_1 про відсторонення арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича від виконання повноважень у справі задоволено. Відсторонено арбітражного керуючого Солов`я Юрія Анатолійовича від виконання повноважень керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 . Заяву арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича про участь у справі за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність - задоволено. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.

7. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.06.2024 з ініціативи суду відсторонено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича від виконання повноважень керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 .. Клопотання представника боржника про призначення керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича - задоволено. Заяву арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича про участь у справі за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність задоволено. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича. Відкладено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

8. 07 серпня 2024 року від представника Акціонерного товариства "Сенс Банк" надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

9. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.09.2024 у задоволенні клопотання кредитора Акціонерного товариства "Сенс Банк" від 07.08.2024 про закриття провадження у справі відмовлено.

10. Постановою Господарського суду Рівненської області від 29.10.2024 заяву представника ОСОБА_1 про визнання боржника банкрутом, введення процедури погашення боргів боржника та призначення керуючим реалізацією майна боржника Бігдана Олексія Антоновича - задоволено. Припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича. Визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 . Введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Призначено керуючим реалізацією майна боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича Встановлено строк до 28.11.2024 керуючому реалізацією майна банкрута для проведення спільно з боржником інвентаризації майна боржника та визначення його вартості у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства. Зобов`язано керуючого реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича у строк не пізніше 29.11.2024 надати суду докази проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства. Постановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією майна боржника арбітражний керуючий Бігдан Олексій Антонович від імені боржника - ОСОБА_1. Зобов`язано керуючого реалізацією Бігдана Олексія Антоновича :

1) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства;

2) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту.

11. 21 січня 2025 року від представника боржника адвоката Цимбал Альони Анатоліївни надійшло клопотання про виключення із ліквідаційної маси рухомого майна, що належить боржнику, а саме: транспортний засіб: ВАЗ, модель ТЗ: 21112, Номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , рік виробництва: 2005, номер кузова: НОМЕР_1 , колір ТЗ: сірий.

11.1. В обґрунтування необхідності виведення із ліквідаційної маси вказаного рухомого майна представник боржника зазначає, що:

- даний транспортний засіб зареєстрований за боржником, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ;

- проте відповідно до Договору про надання безповоротної матеріальної допомоги у вигляді благодійної пожертви від 01.03.2023 Благодійній організації "Благодійного фонду "Подільської благодійної дивізії" було передано означений транспортний засіб та документи, що стосуються передачі транспортного засобу;

- отже, станом на 17.01.2025 боржниця ОСОБА_1 фактично не володіє вищезгаданим транспортним засобом;

- відповідно до опису майна боржниці ОСОБА_1 : транспортний засіб знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; опосередкована вартість - 65 000 грн; Оцінка не проводилась.

- автомобіль знаходиться під публічним обтяженням; Обтяжувач: приватний виконавець Сідоренко С.П., постанова про арешт майна №72651366 від 12.09.2023.

11.2. З урахуванням викладеного представник боржника вказує, що даний транспортний засіб слід виключити з ліквідаційної маси, адже боржник фактично ним не володіє, автомобіль був переданий на потреби військовослужбовців, його вартість не перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати - 240 000 грн, реалізація такого майна істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів (вартість не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати 80 000 грн). До того ж, це обґрунтовується фактичним відчуженням майна боржника згідно з договором та актом приймання-передачі, боржник передав транспортний засіб благодійній організації "Подільська благодійна дивізія" як пожертву для надання допомоги у сфері національної безпеки. Таким чином, станом на дату звернення з заявою про неплатоспроможність боржник фактично не володів цим майном, а отже, воно не може бути включене до ліквідаційної маси.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

12. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 у справі №918/905/23 в задоволенні клопотання представника боржника адвоката Цимбал Альони Анатоліївни про виведення із ліквідаційної маси рухоме майно, що належить ОСОБА_1 у справі №918/905/23 про неплатоспроможність відмовлено. Провадження у справі №918/905/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність закрито.

13. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року у справі №918/905/23 залишено без змін.

14. Судові рішення мотивовані тим, що боржниця впродовж розгляду справи №918/905/23 приховувала інформацію щодо свого реального майнового стану, не надавав чіткої і узгодженої інформації про своє майно та намагався ввести суд та кредиторів в оману щодо транспортного засобу ВАЗ модель 21112, а відтак така поведінка розцінюється судом як недобросовісна, що має наслідком закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі №918/905/23 та прийняти постанову, якою задовольнити апеляційну скаргу представника скаржника.

15.1. На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та в обґрунтування зазначає, що оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував п.1. ч. 7. ст. 123 КУзПБ, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вищевказаних постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №916/3139/22, від 18.01.2024 у справі №911/2308/23, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

16. Відзиву не надано.

Провадження у Верховному Суді

17. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №918/905/23 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025.

18. Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2025, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі № 918/905/23.

Призначено до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі №918/905/23 на 13 серпня 2025 року о 12:40 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

20. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

21. Судами попередніх інстанцій встановлено, зокрема, таке.

- У заяві про відкриття провадження у справі від 25.08.2023 боржник зазначала, що має у власності транспортний засіб ВАЗ 2112, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , дата реєстрації: 19.11.2016, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Будь-якого іншого майна рухомого/нерухомого, грошових коштів у боржника немає. Із 2023 року боржник безробітний.

-В той же час, у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник вказав згідно з п. 7 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, що не вчиняла протягом року до дня подання цієї заяви правочини щодо належного йому майна, в тому числі транспортних засобів на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

-У додатку до заяви під назвою "Опис майна" боржниця вказала, що у неї відсутнє будь-яке майно, проте долучила копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2112, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та у всіх деклараціях про майновий стан боржника за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки у розділі "V." п. 31. боржник відобразила, що володіє на праві власності транспортним засобом ВАЗ 2112.

- У декларації про майновий стан боржника за 2023 рік у розділі "ХІ." п. 59 боржник вказала, що в будь-яких інших осіб майно ОСОБА_1 не перебуває. У пункті 31 даної декларації за 2023 рік відобразила, що транспортний засіб ВАЗ 2112 перебуває за адресою місця реєстрації боржника: АДРЕСА_2 .

- Із наданих боржником документів у сукупності вбачається наявність у її власності транспортного засобу ВАЗ 2112, що в подальшому вплинуло на результати голосування кредиторів на зборах кредиторів щодо затвердження Плану реструктуризації боргів боржника.

- Так, у проекті Плану реструктуризації боргів боржника (котрий було долучено на виконання вимог ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху) не було відображено про транспортний засіб ВАЗ 2112. У Плані реструктуризації погодженого боржником, від 17.06.2024 також було вказано, що рухоме/нерухоме в ОСОБА_1 відсутнє.

- Однак після з`ясовування судом питання щодо невідображення транспортного засобу в Плані реструктуризації боргів боржника з метою встановлення ознак недобросовісності боржника (в контексті розгляду заяви АТ "Сенс Банк" про закриття провадження у справі), до суду надійшов новий план з уточненнями від 12.09.2024, в якому цей автомобіль вже було вказано.

- При цьому, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниця не додала ані Договору про надання безповоротної матеріальної допомоги у вигляді благодійної пожертви від 01.03.2023, укладений між нею та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Подільська благодійна дивізія", ані акту приймання-передачі автомобіля від 06.03.2023.

- Матеріали справи також не містять будь-яких інших доказів чи письмових пояснень боржника про те, що означений автомобіль вибув із її володіння внаслідок вчинення боржником у березні 2023 року (тобто за пів року до звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) пожертви благодійній організації.

- І лише після того, як постало питання формування ліквідаційної маси в межах процедури погашення боргів, представник боржника подала суду заяву про виключення транспортного засобу з ліквідаційної маси, долучивши до заяви договір пожертви і акт приймання-передачі автомобіля, мотивуючи необхідність виключення транспортного засобу ВАЗ 2112 тим, що боржник фактично не володіє даним транспортних засобом, оскільки він був переданий на потреби військовослужбовців та з тим, що вартість даного майна не перевищує 30 розмірів мінімальної заробітної плати, а також реалізація такого майна істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів (вартість не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати 80 000 грн).

- У заяві про відкриття провадження у справі боржниця зазначала, що має грошові зобов`язання перед 4-ма кредиторами (Акціонерне товариство "Сенс Банк", Акціонерне товариство "Ідея Банк", Акціонерне товариство Комерційний Банк "Глобус Банк") на загальну суму 129 914 грн 00 коп.

- 07 серпня 2024 року від представника АТ "Сенс Банк" надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування необхідності закриття провадження у справі представник Банку, серед іншого, вказував, що боржник намагається винести на розгляд зборам кредиторів формальний, невиконуваний, необґрунтований, нереальний план реструктуризації боргів, який не відповідає вимогам реструктуризації боргів та не відповідає приписам КУзПБ в цілому; боржник зазначає про начебто відсутність доходу та не зазначає за які кошти існує сам боржник, а саме: харчується, оплачує комунальні послуги, їжу, а також з яких коштів буде відбуватись виконання умов реструктуризації; боржниця 1982 року народження, отже в змозі працевлаштуватись, однак не заявляє про свій намір працевлаштуватись, не надає на розгляд зборів кредиторів, на приклад, оферт із майбутнім роботодавцем, не надає кредиторам жодних гарантій ані щодо виконання поточних умов реструктуризації, ані щодо покращення власного фінансового становища; запропонований боржником план є фіктивним, а сам боржник створює такі умови, щоб проєкт плану реструктуризації боргів боржника не був схвалений зборами кредиторів та інші обставини.

- 16 серпня 2024 року від представника боржника ОСОБА_1 надійшли заперечення проти задоволення клопотання представника кредитора про закриття провадження у справі. У даних запереченнях наголошено, що боржниця надала всі докази, що у неї відсутні доходи і погашення відбуватиметься за рахунок сторонньої допомоги. Боржник не приховувала жодної інформації від кредиторів. Боржник подала кредиторам на схвалення план реструктуризації, який повністю розроблено відповідно до ст. 124 КУзПБ з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань на умовах та в порядку, визначених планом реструктуризації.

- Судом було відмовлено у задоволенні клопотання Банку про закриття провадження у справі, при цьому в ухвалі від 03.09.2024, серед іншого, зазначено, що цілком правильно, що кредитори мають право вимагати від боржника гарантій або доказів щодо того, що боржник отримуватиме щомісячно 2 000 грн 00 коп, а не більше, які можна було б спрямувати на погашення існуючої заборгованості. Кредитори можуть включити ці вимоги до обговорення на зборах кредиторів. У випадку, коли боржник не надасть достатніх доказів або гарантій, кредитори мають право ініціювати процедуру погашення боргів (з урахуванням того, що у власності боржника є майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21112, 2005 року випуску).

- У цій ухвалі судом підкреслено, що боржник, маючи у власності майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21112, 2005 року випуску, цілком правомірно має право очікувати на реструктуризацією своїх боргів, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

- Окремо в ухвалі від 03.09.2024 суд зауважив, що як вбачається із п.3.1. Плану реструктуризації, перелік майна боржника (рухоме/нерухоме) згідно з описом: відсутнє. В той же час, у Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020 рік, 2021, 2022 та 2023 роки відображено, що ОСОБА_1 має у власності автомобіль ВАЗ 21112, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Зі Звіту керуючого реструктуризацією боргів боржника вбачається, що розбіжностей між зазначеними відомостями в деклараціях боржника та відомостями, отриманими в процесі перевірки декларацій про майновий стан боржника не виявлено. Встановивши вказані обставини, суд зазначив, що боржник зобов`язаний був включити інформацію про цей автомобіль у План реструктуризації, оскільки це є частиною його майнового стану і впливає на його фінансову спроможність. Невключення цієї інформації може бути визнане як порушення вимог до прозорості та повноти інформації в Плані реструктуризації. Законодавство вимагає, щоб план реструктуризації включав усю інформацію про активи боржника, навіть якщо боржник не планує їх використовувати для погашення боргів в процесі реструктуризації. Водночас якщо боржник не вказав у Плані реструктуризації автомобіль, відобразивши про його наявність у деклараціях, це не може автоматично свідчити про недобросовісність боржника чи про приховування ним свого майна. Це може бути підставою для відкладення і додаткового розгляду уточненого Плану реструктуризації і вимоги до боржника про доповнення інформації, але це саме по собі не є достатньою підставою для закриття провадження, допоки не буде встановлено злого умислу боржника із приховування такої інформації.

- 18 жовтня 2024 року від представника боржника надійшла заява про визнання боржника банкрутом, введення процедури погашення боргів боржника та призначення керуючим реалізацією майна боржника Бігдана Олексія Антоновича .

- Інших клопотань чи заяв окрім як заяви представника боржника про визнання ОСОБА_1 банкрутом матеріали справи не містять.

- За наслідками дослідження у судовому засіданні заяви представника боржника про визнання його банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника, враховуючи те, що матеріали справи не містили схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, та те, що сплив 120-денний строк встановлений КУзПБ, керуючись нормами КУзПБ, місцевим господарським судом встановлено наявність правових підстав для припинення процедури реструктуризації боргів ОСОБА_1 , припинення повноважень керуючого реструктуризацією боргів Бігдана Олексія Антоновича , визнання банкрутом фізичної особи ОСОБА_1 , введення процедури погашення боргів боржника. За результатами підсумкового засідання судом прийнято постанову від 29.10.2024.

- Водночас, 11.02.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС від представника боржника надійшла заява, до якої долучено виправлену декларацію про майновий стан боржника за 2023 рік, в якій у п. 59 вказано, що автомобіль ВАЗ 21112, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться у Благодійної організації "Благодійний фонд "Подільська благодійна дивізія" (за договором від 01.03.2023).

- Як вбачається із виправленої декларації, у п. 31 все одно зазначено, що автомобіль ВАЗ 21112 знаходиться за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1 , що свідчить про непослідовність у поданні інформації боржником, що вказує про намір приховати фактичний стан майна.

22. Встановивши наведені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про те, що боржниця з самого початку приховувала інформацію про свій реальний майновий стан, приховала факт безоплатного відчуження єдиного майна яким володіла - транспортного засобу ВАЗ 2112, вводила суд в оману під час з`ясування питання не відображення транспортного засобу в Плані реструктуризації боргів боржника, що є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниці.

23. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо наявності/відсутності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ.

24. В статті 113 КУзПБ закріплено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, визначених цією Книгою.

25. За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

26. Верховний Суд зауважує, що КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

27. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

28. Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

29. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

30. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

31. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

32. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

33. Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).

34. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

35. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

36. Верховний Суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів. Суд звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

37. В силу пункту 11 частини третьої статті 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

38. Відповідно до частини п`ятої статті 116 КУзПБ декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

39. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 вказав, що інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів. Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.

40. Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації (зокрема, постанови Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 916/1482/21, від 03.08.2023 у справі № 926/2987-б/20).

41. Суд також звертається до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 щодо того, що нормами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

42. Пунктом 1 частини 7 статті 123 КУзПБ встановлено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

43. Отже, зі змісту пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ вбачається, що якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути виявлені за наслідком перевірки керуючим реструктуризації недоліки щодо повноти та достовірності інформації, зазначеної у поданих ним (боржником) деклараціях, наступають визначені цією нормою наслідки у вигляді закриття провадження у справі. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20.

44. Верховний Суд звертає увагу на те, що конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

45. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

46. Верховний Суд наголошує на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

47. Наведені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 та від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, на які зокрема посилається скаржник, та є усталеною практикою при розгляді справ про неплатоспроможність фізичних осіб.

48. Зі встановлених судами обставин вбачається, що спочатку боржниця вказувала та надавала документи про те, що автомобіль ВАЗ 21112 перебуває у її володінні та власності. Згодом, в Плані реструктуризації боргів боржника дані про автомобіль не відображала, що вплинуло на голосування кредиторів на зборах (які законно сподівалися на можливість реалізації транспортного засобу в процедурі погашення боргів та відповідно задоволення своїх грошових вимог, однак серед іншого внаслідок відсутності інформації про автомобіль один із кредиторів подав заяву про закриття провадження у справі). У подальшому (після того як постало питання про закриття провадження у справі з підстав недобросовісності боржника) - ОСОБА_1 одразу ж подала уточнений План реструктуризації, в якому вже відобразила автомобіль, однак, як з`ясувалося, інформація в уточненому Плані реструктуризації про автомобіль не відповідає дійсності, а сама ОСОБА_1 надала суду неправдиві дані.

49. Суди дійшли до висновку, що боржниця свідомо уникала включення цього активу до Плану реструктуризації, однак коли постало питання про закриття провадження у справі з підстав недобросовісності боржника, - свідомо вказала дані про автомобіль (який їй не належить із 06.03.2023) з метою створення враження доброчесності. При цьому, жодного разу боржниця не повідомляла ані суд, ані кредиторів про те, що безоплатно відчужила транспортний засіб ВАЗ модель 21112 за пів року до подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

50. Заміна інформації та подання оновленої декларації, в якій зазначено, що автомобіль перебуває у Благодійної організації, оцінено судами як спроба боржниці виправити раніше подану неточну інформацію, однак зазначення в пункті 31 декларації про те, що автомобіль перебуває за адресою місця проживання боржниці поставило під сумнів точність виправлень.

51. Такі дії оцінено судами як спроба адаптувати свої пояснення під зміну обставин, коли суд почав з`ясовувати наявність транспортного засобу та аналізувати його правовий статус. Водночас, такі дії можуть свідчити про намір приховати від кредиторів факт відчуження автомобіля, що міг би вплинути на їхнє голосування щодо Плану реструктуризації.

52. Неповідомлення про відчуження єдиного майна боржницею є порушенням принципів відкритості та чесності останньої, що впливає на визнання реструктуризації як реалістичної.

53. З урахуванням викладеного Суд погоджується із висновками попередніх судових інстанцій про те, що оскільки боржниця впродовж розгляду справи №918/905/23 приховувала інформацію щодо свого реального майнового стану, не надавала чіткої і узгодженої інформації про своє майно та намагалась ввести суд та кредиторів в оману щодо транспортного засобу ВАЗ модель 21112, що є свідченням недобросовісності боржниці і що має наслідком закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

54. Доводи касаційної скарги підлягають відхиленню, як такі, що не спростовують правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди із оскаржуваними судовими рішеннями та намагання переоцінити обставини у цій справі.

55. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі №925/698/16 зазначила, що суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. також висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).

56. У свою чергу, Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених ст. 300 ГПК України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (див. постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 912/3192/18, від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18).

57. З норми ст. 287 ГПК України вбачається, що підставою для касаційного оскарження - п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, якою також обґрунтовано подану касаційну скаргу, є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення/цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. Відповідно неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Крім того, посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

58. Здійснивши аналіз оскаржуваних в касаційному порядку судових рішень апеляційного господарського суду, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про неврахування судом другої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах, наведених у касаційній скарзі, оскільки ухвалені у справі судові рішення їм не суперечать, ухвалювалися за інших фактичних обставин, а доводи скаржника про їх неврахування зводяться лише до неправильного розуміння цих висновків Верховного Суду, на свою користь. Крім того, деякі справи, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, також різняться предметом та підставами позову, тобто не є релевантними справі, яка переглядається.

59. З огляду на вищевикладене, Верховний Суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги про наявність підстави для скасування оскаржуваних судових рішень з огляду на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

60. Інші доводи касаційної скарги підставами касаційного оскарження не обґрунтовані і, відповідно, Верховним Судом не розглядаються (див. постанову Верховного Суду від 29.05.2024 у справі № 910/2491/23).

61. Отже Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій, натомість такі зводяться до незгоди із прийнятим судовим рішенням.

62. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23).

63. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

64. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що оскаржувані судові рішення прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

65. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

66. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 у справі №918/905/23 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік