ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"22" серпня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/18/25
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Давидюка В.К.
секретар судового засідання: Васильєва Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " МК-АГРОЛАЙФ" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватної агрофірми "Лан"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-АГРОЛАЙФ"
про визнання договорів недійсними
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.08.2025 у задоволенні позову Приватної агрофірми "Лан" до Товариства з обмеженою відповідальністю " МК-АГРОЛАЙФ" відмовлено.

12.08.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява від 12.08.2025 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача 75000,00 грн витрат на правничу допомогу з додатками.

Ухвалою суду від 13.08.205 призначено судове засідання для розгляду вказаної заяви на 22.08.2025.

13.08.2025 через систему "Електронний суд" представник позивача надіслав заперечення на заяву (клопотання) ТОВ "МК-АГРОЛАЙФ" про стягнення витрат на правничу допомогу. У вказаній заяві позивач просив суд залишити заяву ТОВ "МК-АГРОЛАЙФ" про стягнення витрат на правничу допомогу без розгляду, оскільки її подано без дотримання приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України. Однак, якщо суд відмовить у залишенні без розгляду заяви - зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки заявлені витрати є неспівмірними зі змістом поданих представником процесуальних документів.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (ухвали суду від 13.08.2025).

Відповідно до ч.4ст.244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву позивача про винесення додаткового рішення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до правил частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Як встановлено судом, відповідач у відзиві на позовну заяву від 21.01.2025 просив стягнути з ПП ПАФ "ЛАН" на користь ТОВ "МК-АГРОЛАЙФ" понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 75000,00 грн, які визначені у договорі про надання правничої допомоги у фіксованому розмірі (а.с. 90-101, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу ТОВ "МК-АГРОЛАЙФ" надавала адвокат Ковальчук І.М., повноваження та обсяг прав якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ордер серії ВТ №1057605 від 14.01.2025.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Так, 14.01.2025 ТОВ "МК-АГРОЛАЙФ" (далі - замовник) та адвокатом Ковальчук Іриною Миколаївною (далі - адвокат) укладено договір про надання правової допомоги (далі - договір, а.с. 181-184, т.2), за змістом п.1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Відповідно до п. 3.1. договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору замовник сплачує адвокату попередньо обумовлену винагороду під час підписання договору, в сумі 75 000,00 грн.

В ціну договору не включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором (п. 3.2. договору)

Винагорода адвокату сплачується шляхом 100% передоплати в день підписання цього договору. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу (п. 3.3., 4.2. договору).

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору (п. 4.1. договору).

В матеріалах справи наявна квитанція до прибуткового касового ордера №14/01 від 14.01.2025, про прийняття адвокатом від ТОВ "МК-АГРОЛАЙФ" 75 000,00 грн на підставі договору від 14.01.2025 (а.с. 186, т.2).

У ч. 2. ст. 126 ГПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Суд враховує, що за умовами договору сторони погодили оплату послуг адвоката у фіксованому розмірі, особливістю якого є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2024 р. у справі № 918/226/24 та такий висновок враховується судом відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст.236 ГПК України.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Проаналізувавши в сукупності все вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 75 000,00 грн є доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності таких витрат у даній справі.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МК-АГРОЛАЙФ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Приватної агрофірми "Лан" (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул.Ріхтера Святослава, будинок 33, квартира 1, ід. код 31624499) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " МК-АГРОЛАЙФ" ( 13224, Житомирська обл., Житомирський р-н, село Вільшанка, вул.Рихліка Євгена, будинок 1, ід. код 45008078):

- 75 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 26.08.25

Суддя Давидюк В.К.

1 - до справи;

2 - позивачу (через електронний суд);

3 - відповідачу - рек. з пов. про вруч. (ід. код 45008078).