ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3796/16 (922/2994/24)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Споживче товариство "Колос" 3-тя особа - ТОВ "Техноком"
до 1. Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" , 2. Департамент патрульної поліції , 3. ОСОБА_1 , 4. Приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович 3-тя особа на стороні ДП МВС України "Інформ-Ресурси" - ОСОБА_2 , 3-я особа на стороні ДПП - Писаренко Ян Миколайович
про відшкодування шкоди
за участю :

3-тя особа на стороні позивача - Квартенко О.Р. (представник ТОВ "Техноком", ордер серії ВІ №1158983 від 20.09.2024),

пр-к відповідача-2 - Свінтіцька Т.П. (пр-к Департаменту патрульної поліції, довіреність №23161/41/3/01-2023 від 19.12.2023),

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ.

Ухвалою від 29.08.2024 суд постановив: прийняти матеріали позовної заяви до розгляду та відкрити провадження з розгляду заяви за вх. № 24879 від 23.10.2021 по справі №922/3796/16; відкрити провадження у справі №922/3796/16 (922/2994/24); розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; призначив судове засідання з розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження на 26 вересня 2024; зобов`язав учасників вчинити певні процесуальні дії.

Ухвалою від 22.10.2024 суд постановив: клопотання позивача про розгляд позову в загальному провадженні задовольнити; перейти до розгляду справи № 922/3796/16 (922/2994/24) за правилами загального позовного провадження; подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; почати у справі підготовче провадження та призначити підготовче засідання на 19.11.2024 р.; залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ "Техноком" (, 61105, м.Харків, просп. Героїв Сталінграда, 45, наявний зареєстрований кабінет в ЄСІТС); залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції Писаренко Яна Миколайовича (адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ); зобов`язав учасників справи вчинити певні дії.

Ухвалою від 06.02.2025 суд постановив: залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ДП МВС України "Інформ-Ресурси": ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса проживання - АДРЕСА_2 ); залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 : приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича (61003, м. Харків, вул. Університетська, 33, оф. 7); зобов`язано учасників справи вчинити певні дії; продовжено строк підготовчого засідання та відкладено розгляд справи на 25.02.2025

В судовому засіданні 25.02.2025 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.03.2025.

25.03.2025 від представника Департаменту патрульної поліції (відповідач- 2) надійшли письмові пояснення, в яких відповідач-2 зазначає про виявлені нею факти, які можуть мати суттєве значення для справи і, які свідчать про відсутність провини у Писаренко Яна Миколайовича, а отже і у Департамента патрульної поліції.

В судовому засіданні 25.03.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 07.04.2025.

07.04.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про повернення до підготовчого провадження, в якому позивач просить суд повернути розгляд справи №922/3796/16 (922/2994/24) до стадії підготовчого провадження для вирішення питань, вирішення яких можливе виключно на даній стадії підготовчого провадження та залучити до участі у справі №922/3796/16 (922/2994/24) у якості співвідповідача приватного виконавця Кудряшова Дмитра В`ячеславовича (61003, м. Харків, вул. Університетська, 33, оф. 7; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Проте, судове засідання призначене на 07.04.2025 не відбулось, в зв`язку з відпусткою судді, про що судом постановлено відповідну ухвалу від 08.04.2025 з повідомленням про розгляд справи по суті 29.04.2024.

Ухвалою від 29.04.2025 суд постановив перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі №922/3796/16 (922/2994/24) до стадії підготовчого провадження; залучив до участі у справі в якості співвідповідача: приватного виконавця Кудряшова Дмитра В`ячеславовича (61003, м. Харків, вул. Університетська, 33, оф. 7; РНОКПП НОМЕР_2 ); зобов`язав позивача та відповідача вчинити певні дії, призначив підготовче засідання на 22.05.2025.

В судовому засіданні 22.05.2025 суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву та клопотання відповідача ПВ Кудряшова Д.В., продовжив строк для подання відповідачем ПВ Кудряшовим Д.В. відзиву на позовну заяву та відклав розгляд справи у підготовчому засіданні на 17 червня 2025 року.

Проте, судове засідання призначене на 17.06.2025 не відбулось, в зв`язку з відпусткою судді, наступне засідання призначене на 10.07.2025.

В судовому засіданні 10.07.2025 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.08.2025.

Протокольною ухвалою від 12.08.2025 суд відклав судове засідання на 21.08.2025 для оголошення судового рішення по справі.

Присутній в судовому засіданні 12.08.2025 позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

В судове засідання 21.08.2025 позивач не з`явився, проте свою позицію зазначив в попередньому засіданні.

Присутній в судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача підтримує позовні вимоги та просить суд позов задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача-2 заперечує проти позовних вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ.

Постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2016 Споживче товариство "Колос" (далі СТ "Колос", боржник) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 22.12.2016 призначено ліквідатором СТ "Колос" арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича.

23.10.2021 до суду від ліквідатора надійшла заява про відшкодування матеріальної шкоди (вх. № 24879), в якій арбітражний керуючий Кошовський С.В. просив суд стягнути з ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), Держави в особі Департаменту патрульної поліції (, далі Департамент патрульної поліції) та Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси" () на користь СТ "Колос" () солідарно 2275187,20 грн відшкодування матеріальної шкоди.

Під час нового розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову і розгляд справи здійснюється судом з врахуванням цієї заяви до відповідачів: Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси" () (відповідач-1), Департаменту патрульної поліції () (відповідач-2), ОСОБА_1 (відповідач-3), приватного виконаця ОСОБА_3 (відповідач-4).

В обґрунтування позовної заяви ліквідатор зазначив, що внаслідок дій відповідачів було втрачено транспортний засіб, який належить СТ "Колос", та, з посиланням на статті 1166, 1172, 1174, 1190, 1192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив стягнути завдану СТ "Колос" матеріальну шкоду солідарно із осіб, зазначених у прохальній частині заяви.

Щодо ОСОБА_1 позивач зазначає, що її дії є неправомірними, адже вона тривалий час ігнорує виконання рішення суду та вимоги приватного виконавця Кудряшова Д.В. щодо повернення транспортного засобу Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 та вилучила даний автомобіль зі спецмайданчика 429 км "Валки" Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси" всупереч закону. По-друге, внаслідок вчинення ОСОБА_1 вище зазначених дій, було втрачено (місцезнаходження невідоме) автомобіль, який підлягає поверненню СТ "Колос", у зв`язку з чим було завдано матеріальної шкоди СТ "Колос". По-третє, дії ОСОБА_1 , зокрема, вилучення вказаного автомобіля зі спецмайданчика, вказують на наявність у неї вини у формі прямого умислу на утримання автомобіля і заподіяння СТ "Колос" матеріальної шкоди.

Щодо Департаменту патрульної поліції, позивач посилається на те, що зважаючи на факт відкритого кримінального провадженням №0001506 за ч. 2 ст. 364 КК України щодо неправомірних дій з боку окремих працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області та Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси", є підстави вважати, що незаконні дії працівника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, ОСОБА_4 , такі як: участь у вилученні із спеціального майданчика затриманого транспортного засобу, на який накладено арешт, особою, яка не мала на це право, перебувають у безпосередньому причинному зв`язку з втратою місцезнаходження майна СТ "Колос" - автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , та позбавлення законного власника, стягувача за виконавчим провадженням №56797592 від 17.07.2018, СТ "Колос", можливості заволодіти цим автомобілем у повному обсязі.

Отже, на думку позивача, все вищевикладене вказує на те, що дії сержанта поліції ОСОБА_4 були неправомірними, внаслідок цього було втрачено (місцезнаходження невідоме) майно СТ "Колос", чим було завдано матеріальної шкоди СТ "Колос" у розмірі 2275187,20 грн.

Щодо Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси" позивач зазначає, що працівниками спецмайданчика 429 км "Валки" ДП МВС України "Інформ-Ресурси" було протиправно передано боржнику за виконавчим провадженням №56797592 від 17.07.2018 транспортний засіб марки Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , оскільки: по-перше, боржник не має право доступу до транспортного засобу, що перебуває на спеціальному майданчику; по-друге, вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика здійснюється приватним виконавцем на підставі вимоги.

22.11.2018 прокуратурою області за №0001506, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки) щодо неправомірних дій з боку окремих працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області та Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси".

Вважає, що дії працівників ДП МВС України "Інформ-Ресурси" були неправомірними, внаслідок цього було втрачено (місцезнаходження невідоме) автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , чим було завдано матеріальної шкоди СТ "Колос" у розмірі 2275187,20 грн.

Щодо приватного виконаця ОСОБА_3 позивач зазначає, Споживче товариство "Колос" втратило можливість отримати у власність транспортний засіб Volkswagen Touareg, який відповідно до судового рішення підлягав поверненню. Вартість даного автомобіля становить 2 275 187,20 грн (відповідно до договору фінансового лізингу та курсу НБУ на дату оцінки).

Протиправна бездіяльність (дії) приватного виконавця, полягають у винесенні постанов про розшук майна (від 19.07.2018 року та від 09.11.2018 року) із помилковим зазначенням номера кузова ( НОМЕР_6 замість НОМЕР_4 ), що зробило розшук фактично неефективним. Невжиття дієвих заходів для вилучення автомобіля у момент його затримання поліцією 28.10.2018, про що виконавця було оперативно повідомлено, невстановлення осіб, яким був фактично переданий автомобіль після його затримання

Крім того, також протиправність дій приватного виконавця полягає у помилковому закінченні виконавчого провадження у січні 2024 року з посиланням на технічну помилку, відновленні провадження лише через кілька місяців після виявлення помилки, у червні 2024 року, коли місцезнаходження автомобіля вже було втрачено.

На переконання позивача, ці дії є грубим порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", вказує на те, що дії Приватного виконавця Кудряшова Дмитра В`ячеславовича були неправомірними, внаслідок цього було втрачено (місцезнаходження невідоме) автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , чим було завдано матеріальної шкоди СТ "Колос" у розмірі 2275187,20 грн.

Розмір шкоди позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Договору про фінансовий лізинг №00002378 від 02.12.2010, вартість об`єкту лізингу, автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_4 становила 86536,00 дол. Згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним банком України, на 23.10.2021, курс долару США становить 26,2918.

Таким чином, станом на 23.10.2021, вартість автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_4 становить 2275187,20 грн.

Департамент патрульної поліції (відповідач-2) у своєму відзиві заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне:

По-перше. Ухвалою суду від 16.05.2023 у справі №922/3796/16 задоволено заяву Департаменту патрульної поліції про призначення транспортно-товарознавчої судової експертизи у справі № 922/3796/16. Проведення експертизи доручено Київському науководослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення судових експертів поставлено наступне питання: яка ринкова вартість автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_5 станом на 28.10.2018.

Відповідно до висновку експерта від 11.07.2023 № СЕ-19/111-23/27799-АВ, який міститься в матеріалах справи, ринкова вартість автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційні номери НОМЕР_5 станом на 28.10.2018 становила 463360,95 грн.

Тобто, заявлена сума матеріальної шкоди у розмірі 2275187,20 грн заздалегідь є завищеною, необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами.

По-друге. Спірний автомобіль після затримання та поміщення на штрафмайданчик нікому не повертався і не передавався, повернення авто жодній особі працівником поліції ОСОБА_4 здійснено не було.

Відповідач-2 вважає, що поліцейський роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП сержант поліції Писаренко Ян не є особою, відповідальною за збереження та схоронність автомобіля Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_5 , транспортний засіб було поміщено на спеціальний майданчик Східної межрегіональної філії Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси", який в подальшому і повинен нести відповідальність за збереження майна, а тому Департамент патрульної поліції не повинен нести відповідальність за вимогою ліквідатора щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Третя особа ОСОБА_4 надав суду письмові пояснення щодо позовних вимог ліквідатора СТ "Колос", в яких проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, надав суду докази в підтвердження затримання спірного автомобіля та переміщення його на спецмайданчик, оригінал акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович, відповідач-4, в своєму відзиві на позовну заяву вважає доводи позивача хибними та такими, що не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок дій приватного виконавця із нанесенням СТ Колос матеріальної шкоди. Заперечує проти доводів позивача в повному обсязі і просить суд в позовних вимогах до приватного виконавця зі стягнення з нього відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Відповідач-1 та відповідач-3 (ДП МВС України "Інформ-Ресурси" та ОСОБА_1 відповідно) відзив на позовну заяву не подали, в судове засідання жодного разу не з`явились, про час та місце справи повідомлені належним чином.

Третя особа на стороні ДП МВС України "Інформ-Ресурси" - ОСОБА_2 також своїм правом на подання письмових пояснень суду не скористався, в судове засідання не з`явився.

Суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд даного позову.

Крім того, судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого вище Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що учасники даного провадження не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами по справі № 922/3796/16 (922/2994/24) в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Постановою Господарського суду Харківської області від 06.12.2016 Споживче товариство "Колос" (далі СТ "Колос", боржник) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 22.12.2016 призначено ліквідатором СТ "Колос" арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича.

Ухвалою суду від 25.06.2018 задоволено заяву ТОВ "Техноком" (вх. № 38465 від 21.11.2017) в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля Volkswagen Touareg, 2010 року випуску та застосування наслідків недійсності правочину; задоволено заяву ліквідатора СТ "Колос" Кошовського С.В. (вх .№ 40806 від 06.12.2017) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 № ВІА999887, виданої ТОВ "Автоконсалтинг Україна" (код 39080110) на ім`я ОСОБА_1 щодо транспортного засобу Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_7 (далі транспортний засіб Volkswagen Touareg), та застосування наслідків недійсності правочину; визнано недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999887, виданої ТОВ "Автоконсалтинг Україна" (код 39080110) на ім`я ОСОБА_5 щодо транспортного засобу Volkswagen Touareg; застосовано наслідки недійсності правочину шляхом повернення становища сторін у початковий стан, а саме ухвалено повернути у власність СТ "Колос" () транспортний засіб Volkswagen Touareg.

На виконання рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито виконавче провадження №56797592 від 17.07.2018, боржником в якому є ОСОБА_1 . У ході проведення виконавчих дій було встановлено, що місце знаходження зазначеного транспортного засобу невідоме, вимога приватного виконавця щодо негайного вжиття заходів з виконання рішення суду боржником не була виконана, у зв`язку з чим 19.07.2018 приватним виконавцем, в межах виконавчого провадження № 56797592, винесено постанову про розшук майна боржника.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду від 25.06.2018, звернулася до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.06.2018 у справі № 922/3796/16 скасувати у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Техноком" і ліквідатору боржника у задоволенні їх заяв про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999887 та відмовити ліквідатору боржника у застосуванні наслідків недійсності правочину шляхом повернення становища сторін у початковий стан.

03.08.2018 виконавче провадження №5 6797592 було зупинене на підставі частини першої статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження у справі № 922/3796/16.

28.10.2018 на стаціонарному посту "Валки" Харківської області - оголошений у розшук транспортний засіб Volkswagen Touareg затримано сержантом поліції (рота 5 батальйон 3 УПП в Харківській обл.) Писаренком Я.М. Згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.10.2018, складеного об 11:50 сержантом поліції (рота 5 батальйон 3 УПП в Харківській обл.) Писаренком Я.М. присутності двох свідків, здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Volkswagen Touareg у зв`язку з наявністю виконавчого провадження ВП 56797592. Ключ та реєстраційний документ на транспортний засіб передані на штрафний майданчик (429 км, пост Валки).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 апеляційну ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.06.2018 у справі № 922/3796/16 залишено без змін.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 02.11.2018 (ВП № 56797592) накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen Touareg, а постановою від 09.11.2018 оголошено зазначений транспортний засіб в розшук.

02.11.2018 за заявою стягувача - ліквідатора СТ "Колос" Кошовського С.В. про забезпечення фактичної передачі затриманого транспортного засобу, з метою виконання рішення суду, приватним виконавцем Кудряшовим Д.В., відповідно до акта приватного виконавця в межах виконавчого провадження №56797592 від 02.11.2018, було з`ясовано, що оголошений у розшук, затриманий транспортний засіб на спецмайданчику не знаходився, так як 28.10.2018 після затримання автомобіль повернуто співробітниками поліції ОСОБА_1 .

09.11.2018 приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. першому заступнику Східної міжрегіональної філії ДП МВСУ "Інформ-Ресурси" було направлено вимогу про надання інформації та документів у порядку статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 09.11.2018 про розшук майна боржника (ВП № 56797592) оголошено в розшук транспортний засіб Volkswagen Touareg. Того ж дня приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. направлено повідомлення про вчинення працівниками Національної поліції ГУНП у Харківській області та працівниками Державного підприємства МВСУ "Інформ-Ресурси" кримінального правопорушення № 56797592/1038 від 09.11.2018.

22.11.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. постановлено вимогу про зобов`язання ОСОБА_1 негайно повідомити про місце знаходження транспортного засобу Volkswagen Touareg, а також негайно вжити заходів щодо виконання рішення суду - наказу суду від 13.07.2018, виданого Господарським судом Харківської області, а саме - передати транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2010 року випуску, коричневого кольору, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_7 , д.р.н. НОМЕР_8 стягувачу; повідомлено ОСОБА_1 про наслідки невиконання або ігнорування вимоги виконавця. Зазначена вимога була отримана ОСОБА_1 нарочно 22.11.2018, про що свідчить напис у лівому нижньому куті першого аркушу вказаної вимоги.

Прокуратурою Харківської області листом від 22.11.2018 повідомлено, що 22.11.2018 за № 0001506 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною другою статті 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки).

Відповідно до акта приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 22.11.2018, складеного в присутності двох понятих, ним 22.11.2018 у межах ВП 56797592 під підпис вручено вимогу боржнику щодо негайного виконання рішення суду, однак, боржник відмовився виконувати рішення суду про передачу транспортного засобу стягувану, чим перешкоджає виконанню рішення суду.

Відповідно до договору, укладеного між Департаментом патрульної поліції та ДП МВС України "Інформ-Ресурси" від 29.12.2017 № 1157 про зберігання та доставлення транспортних засобів на спеціальний майданчик, ДП МВС України "Інформ-Ресурси" зобов`язується здійснювати належне доставлення тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальні майданчики, їх належне зберігання, а також повертати тимчасово затримані транспортні засоби їх володільцям за умови пред`явлення ними відповідних документів та оплати витрат.

30.11.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0006700 за частиною першою статті 382 КК України (умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню).

Матеріали справи містять копії протоколів допиту свідків, а саме - ОСОБА_3 (приватного виконавця виконавчого округу в Харківській області), ОСОБА_4 (поліцейського УПП в Харківській області), ОСОБА_2 (колишнього працівника ДП МВС України "Інформ-Ресурси"), ОСОБА_6 (особи, яка повідомила про намір наприкінці жовтня 2018 року придбати у ОСОБА_1 транспортний засіб Volkswagen Touareg, про продаж якого він дізнався з оголошення, розміщеного в мережі Інтернет, та про подальші дії, вчинені ним і ОСОБА_1 задля укладання відповідної угоди), надані останніми під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006700 від 30.11.2018 (т.31а, а.с.142-148).

З листа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05.12.2018 вбачається, що відповідно до договору, укладеного між Департаментом патрульної поліції та ДП МВС України "Інформ-Ресурси" від 29.12.2017 № 1157 про зберігання та доставлення транспортних засобів на спеціальний майданчик, ДП МВС України "Інформ-Ресурси" зобов`язується здійснювати належне доставлення тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальні майданчики, їх належне зберігання, а також повертати тимчасово затримані транспортні засоби їх володільцям за умови пред`явлення ними відповідних документів та оплати витрат. У зв`язку з цим для отримання інформації щодо місцезнаходження затриманих транспортних засобів необхідно звернутись до ДП МВС України "Інформ-Ресурси" (т.31, а.с. 58).

Відповідно до довідки Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси" від 21.02.2019 автомобіль марки Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 на штрафному майданчику на посту "Валки", 429 кілометр дороги М03 на зберігання не приймався (т.31а, а.с.148 зворотна сторона).

ВИСНОВОК СУДУ.

Відповідно до положень статті 2 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин наявності в нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. До збитків віднесено: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За вимогами частин шостої, сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії такої особи чи органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Обов`язок щодо доведення наявності зазначених умов покладено на позивача, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Водночас, цими нормами передбачено, що для застосування відповідальності органів державної влади, їх посадових або службових осіб наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими ж нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (стаття 74 ГПК України).

Тобто, при зверненні з позовом про стягнення збитків, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні збитків, оскільки чинним законодавством закріплена презумпція вини особи, яка порушила зобов`язання. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання (стаття 614 ЦК України).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 32 постанови від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Отже, у разі посилання позивача на спільні дії або бездіяльність відповідачів, що зумовило спричинення шкоди, позивач, крім іншого зобов`язаний (відповідно до правил розподілу обов`язку доказування) довести наявність підстав для покладення на заподіювачів шкоди саме солідарної відповідальності, оскільки за змістом ЦК України, індивідуальний характер відповідальності презюмується.

Як зазначалось раніше, 28.10.2018 на стаціонарному посту поліції "Валки" Харківської області працівниками УПП в Харківській області ДПП був виявлений автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційні номери НОМЕР_5 , що перебував у розшуку. Сержантом поліції Писаренко Я.М. автомобіль було тимчасово затримано та передано для транспортування та зберігання на спеціальний майданчик Державного підприємства МВС України "Інформ-ресурс", про що складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.10.2018 (далі Акт).

Зі змісту акту вбачається, що поліцейський роти №5 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП сержант поліції Писаренко Я.М. відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у присутності свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Volkswagen Touareg НОМЕР_5 шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, місцезнаходження: Автодорога М-03, 429 км, пост поліції Валки.

Також у вищевказаному акті є підпис особи, яка прийняла транспортний засіб для його примусового переміщення та тимчасового зберігання.

Разом з цим, працівниками УПП в Харківській області ДПП здійснено фотографування транспортного засобу Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_5 після поміщення автомобіля на місце тимчасового зберігання, фотографії знаходяться в матеріалах судової справи.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія Договору про зберігання та доставлення транспортних засобів на спеціальні майданчики №1157 від 29.12.2017 (далі Договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.8, 2.9, 2.10 Договору, ДПП передає Підприємству, а Підприємство приймає на зберігання тимчасово затримані транспортні засоби за Актами огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та здійснює за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів їх доставлення на спеціальні майданчики.

Підприємство надає послуги з доставлення транспортних засобів на спеціальні майданчики та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках.

Підприємство зобов`язується забезпечувати доступ водія, власника (співвласника) тимчасово затриманого транспортного засобу, крім транспортного засобу в присутності особи, відповідальної за зберігання такого транспортного засобу.

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умовами оплати ним витрат, пов`язаних з доставленням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред`явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складання. Таке звернення є обов`язковим для виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця, складеною у відповідності з Законом України "Про виконавче провадження".

Також відповідно до п.п. 3.1.3 та 3.1.5 Розділу 3 Договору, підприємство зобов`язується здійснювати належне доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик; підприємство зобов`язується здійснювати належне зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Як встановлено судом, на Акті огляду від 28.10.2018 міститься підпис особи, яка здійснила тимчасове затримання т/з Volkswagen Touareg д.н.з. НОМЕР_5 , інспектора УПП в Харківській області ДПП Писаренка Я.М., а також особи, яка прийняла на зберігання вказаний вище автомобіль завідуючий штрафмайданчика Перерва О.І.

Також в матеріалах справи міститься відеозапис, який підтверджує факт затримання автомобіля та переміщення його на спеціальний майданчик працівником поліції та залишення його там.

Протилежного під час розгляду справи не встановлено.

Натомість матеріали справи не містять жодних доказів вжиття заходів працівниками відповідача-1 щодо оформлення та належного зберігання затриманого спірного транспортного засобу.

Як вже зазначалось судом вище, відповідно до приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Отже, хоча дії сержанта поліції (рота 5 батальйон 3 УПП в Харківській області) Писаренка Я.М. при складанні акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.10.2018 не в повній мірі відповідають встановленим нормативним вимогам щодо тимчасового затримання та доставлення транспортних засобів на спеціальні майданчики, суд не вбачає обставини, які мають причинно-наслідковий зв`язок із втратою в подальшому боржником (позивачем) транспортного засобу.

На переконання суду, позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки працівниками Департаменту патрульної поліції (заподіювача збитків) та наявність збитків саме від їх поведінки, а відповідачем-2 достатньо спростовано, що шкода майну юридичної особи була завдана не працівниками Департаменту патрульної поліції, в зв`язку з чим в позові до Департаменту патрульної поліції слід відмовити.

Проте, викладені вище обставини, беззаперечно свідчать про наявність неправомірних дій з боку працівників Державного підприємства МВС України "Інформ-ресурс" (відповідача-1).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Щодо розміру завданої матеріальної шкоди суд вважає необхідним врахувати висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 11.07.2023 №СЕ-19/111-23/27799-АВ, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля станом на 28.10.2018 становила 463360,95 грн.

В зв`язку з чим, суд доходить висновку про задоволення позову до Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси" (відповідача-1) та стягнення на користь позивача 463360,95 грн завданої шкоди.

Дослідивши доводи позивача щодо приватного виконаця Кудряшова Д.В., суд дійшов висновку про наступне.

Матеріали справи підтверджують та судами неодноразово було встановлено (перелічено) дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. під час проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 56797592. (розділ рішення "Фактичні обставини").

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, Закони України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження", тобто тих же, що виконують державні виконавці, крім винятків, зазначених в законі.

Збитки, заподіяні приватним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) приватного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) приватного виконавця і заподіяння ним шкоди.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками.

Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Як вже зазначалось судом вище, на переконання позивача, протиправна бездіяльність (дії) приватного виконавця, полягають у винесенні постанов про розшук майна (від 19.07.2018 року та від 09.11.2018 року) із помилковим зазначенням номера кузова (VWGZZZ7PZBD022967 замість НОМЕР_4 ), що зробило розшук фактично неефективним. Невжиття дієвих заходів для вилучення автомобіля у момент його затримання поліцією 28.10.2018, про що виконавця було оперативно повідомлено, невстановлення осіб, яким був фактично переданий автомобіль після його затримання.

Крім того, також протиправність дій приватного виконавця полягає у помилковому закінченні виконавчого провадження у січні 2024 року з посиланням на технічну помилку, відновленні провадження лише через кілька місяців після виявлення помилки, у червні 2024 року, коли місцезнаходження автомобіля вже було втрачено.

В той же час, позивачем визнається та не заперечується, що на підставі постанови про оголошення транспортного засобу у розшук, попри допущену в ній описку у номері кузова, транспортний засіб був затриманий і поміщений у подальшому на спецмайданчик ДП МВС України "Інформ-Ресурси".

Отже, суд вважає недостатнім лише посилання позивачем на факт описки в постанові про оголошення в розшук спірного транспортного засобу (при правильному зазначенні державного реєстраційного номеру, марки, моделі тощо), що ці дії приватного виконавця Кудряшова Д.В. перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданням позивачу шкоди.

Натомість вбачається, що втрата можливості СТ Колос отримати у володіння спірний транспортний засіб є наслідком незаконних дій інших осіб, направлениих на вилучення його зі спецмайданчика, про що судом було встановлено щодо інших відповідачів.

Щодо посилання позивача на те, що закриття приватним виконавцем провадження № 56797592 в 2024 році сприяло втраті спірного транспортного засобу, суд зазначає, що 07.12.2023 приватним виконавцем було відкрито ще одне виконавче провадження за №73544383 на підставі наказу Господарського суду Харківської області, який було видано ліквідатору за результатом розгляду його заяви про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із втратою спірного транспортного засобу.

В межах виконавчого провадження №73544383 приватним виконавцем було винесено постанову від 07.12.2023 року про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 .

14.12.2023 року в межах вищезазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем також винесено постанову, якою накладено арешт на транспортні засоби боржника, а саме - VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 .

Того ж дня приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук спірний транспортний засіб.

Як свідчать надані до суду матеріали виконавчого провадження №73544383, на час розгляду цієї справи в суді, виконавче провадження №73544383 є відкритим, а прийняті в ньому рішення (зокрема, щодо розшуку спірного транспортного засобу, його арешту) є чинними та не були скасовані.

Таким чином, суд встановив, що у період, протягом якого помилково було закрите виконавче провадження № 56797592, рішення щодо арешту та розшуку спірного транспортного засобу діяли в межах іншого виконавчого провадження, відкритого приватним виконавцем.

Вказане спростовує твердження позивача про те, що, відновлення приватним виконавцем провадження № 56797592 після втрати відомостей щодо місцезнаходження спірного транспортного засобу перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із нанесенням СТ Колос матеріальної шкоди. Оскільки допущена технічна помилка із закриття виконавчого провадження не перешкоджала здійсненню розшуку спірного транспортного засобу чи його арешту у період з 31.01.2024 року по 21.06.2024 року на підставі винесених приватним виконавцем постанов у виконавчому провадженні № 73544383 від 07.12.2023 р. та 14.12.2023 р.

Щодо тверджень позивача про те, що у момент затримання транспортного засобу не були вжиті заходи для вилучення та передання його СТ "Колос", суд вважає необхідне зазначити таке:

02.08.2018 року до приватного виконавця надійшла заява від представника боржника про зупинення виконавчого провадження разом з ухвалою Харківського апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.06.2018 р, на підставі якої видано виконавчий документ.

Згідно зі ст. 38 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Враховуючи вищевикладене, зупиняючи виконавче провадження на підставі заяви представника боржника, приватний виконавець діяв у спосіб та на підставі Закону України Про виконавче провадження.

- 28.10.2018 р. на стаціонарному посту "Валки" Харківської області оголошений у розшук спірний транспортний засіб було затримано сержантом поліції (рота 5 батальйон 3 УПП в Харківській обл.) Писаренко Яном Миколайовичем, який повідомив про це приватного виконавця телефонним дзвінком, та поміщено на спецмайданчик.

Проте, станом на вищезазначену дату виконавче провадження було зупинено, а тому приватний виконавець не мав правових підстав для вжиття виконавчих дій з повернення спірного транспортного засобу у власність СТ Колос.

- 02.11.2018 р. до приватного виконавця надійшла постанова Східного апеляційного господарського суду по справі №922/3796/16 від 01.11.2018 р. про залишення апеляційної скарга боржника без задоволення.

- 02.11.2018 р. приватним виконавцем, керуючись ч. 5 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження на виконання вищевказаної Постанови суду винесена постанова про поновлення виконавчого провадження.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що одразу після отримання постанови Східного апеляційного господарського суду по справі №922/3796/16 від 01.11.2018 року приватним виконавцем були вжиті оперативні дії з відновлення виконавчого провадження, встановлення місцезнаходження транспортного засобу, який, внаслідок незаконних дій інших осіб, був вилучений із спецмайданчика, направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, обмежено боржника у праві виїзду за межі України.

Вказане спростовує твердження позивача про невжиття приватним виконавцем дієвих заходів для вилучення автомобіля у момент його затримання поліцією, оскільки станом на день такого затримання виконавче провадження № 56797592 було зупинено.

З урахуванням викладеного, суд вважає не доведеним посилання позивача, що саме внаслідок дій приватного виконавця було завдано шкоду позивачу, в зв`язку з чим суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову до приватного виконаця ОСОБА_3 .

Дослідивши доводи позивача щодо ОСОБА_1 (відповідача-3), суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотніми (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України").

Як вже було зазначено вище, ухвалою суду від 25.06.2018 по справі №922/3796/216 про визнання банкрутом СТ "Колос" визнано недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999887, виданої ТОВ "Автоконсалтинг Україна" (код 39080110) на ім`я ОСОБА_5 щодо транспортного засобу Volkswagen Touareg; застосовано наслідки недійсності правочину шляхом повернення становища сторін у початковий стан, а саме ухвалено повернути у власність СТ "Колос" () транспортний засіб Volkswagen Touareg.

Отже, факт незаконного вибуття рухомого майна (автомобіля) з володіння банкрута СТ "Колос", відсутність волевиявлення власника на відчуження майна, встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили і відповідно до положень ч.1 ст.75 ГПК України повторному доказуванню не підлягають.

Частиною ч.1 ст.216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані із його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відтак правочин, який визнаний судом недійсним, не породжує наслідків у вигляді визнання за набувачем права власності на спірне майно.

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі №922/3796/16 (№922/2994/24) є сума коштів, заявлена ліквідатором СТ "Колос" як збитки згідно ст. 1166 ЦК України, завдані, зокрема, відповідачем ОСОБА_1 через тривале невиконання рішення суду та не повернення спірного транспортного засобу позивачу.

Однак, суд не погоджується з обраним позивачем способом захисту, з огляду наступного.

Правовідносини з відшкодування шкоди (збитків) (правовідносини з деліктних зобов`язань) регламентовані, зокрема, положеннями глави 82 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); тоді як правовідносини, що виникають з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (правовідносини з кондикційних зобов`язань) - положеннями глави 83 цього Кодексу.

Для встановлення відмінностей між цими правовідносинами, суд зазначає, що частина 1 статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Отже, за змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, тоді як у правовідносинах, які виникають із заподіяння шкоди зміна, а саме приріст майна завдавача шкоди не обов`язково відбувається, а тому не є кваліфікуючої ознакою деліктних відносин.

На відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тож, у разі коли особа користувалася майном без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла це майно, вона зобов`язана повернути це майно власнику майна на підставі частини 1 ст. 1212 ЦК України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 1213 ЦК України передбачено, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідсавно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи судом про повернення майна.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, виходячи із доводів позивача обставини справи щодо ОСОБА_1 не підпадають під ознаки збитків (майнової шкоди) у розумінні статтей 22, 1166 Цивільного кодексу України, а є безпідставно (збереженим) набутим ОСОБА_1 майном за рахунок СТ "Колос" у розумінні статті 1212-1213 цього ж Кодексу.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 4540,00 грн покладаються на відповідача ДП МВС України "Інформ-Ресурси".

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1173, 1176 ЦК України, ст.ст. 4, 11, 14, 20, 30, 74, 79, 86, 129, 236, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" (код 32248749) на користь Споживчого товариства "Колос" (() в особі ліквідатора Кошовського С.В. 463360,95 грн матеріальної шкоди, що є відшкодуванням збитків та 4540,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог щодо інших відповідачів - відмовити.

4. Рішення направити сторонам та третім особам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "21" серпня 2025 р.

Суддя С.В. Міньковський