ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2025 р. Справа№ 920/1550/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Король Я.П.

розглянувши апеляційну скаргу Лебединської міської ради Сумської області

на рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2025

(повний текст рішення складено 31.03.2025)

у справі № 920/1550/24 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Лебединської міської ради Сумської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб"

про визнання відсутнім права постійного користування на земельну ділянку,

за участю представників:

від позивача: Васюта Д.К.

від відповідача: Вагоровська А.Е.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 Лебединська міська рада Сумської області звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" про визнання відсутнім права постійного користування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" на земельну ділянку площею 102,9748 га з кадастровим номером :06:001:0333.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником спірної земельної ділянки в особі відповідної територіальної громади. У жовтні 2021 року позивач дізнався, що на підставі рішення суду у справі № 480/2804/21 рішенням державного реєстратора було здійснено державну реєстрацію права постійного користування за відповідачем, який неправомірно набув право постійного користування спірною земельною ділянкою, оскільки не є правонаступником КСП "Агрохім", КСП "Агрохім" не реорганізоване в СТОВ "Хлібороб" , а тому у останнього не виникло право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0333.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.03.2025 у справі № 920/1550/24 у позові Лебединської міської ради Сумської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" про визнання відсутнім права постійного користування на земельну ділянку відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з перетворенням КСП "Агрохім" у СТОВ "Хлібороб" до останнього перейшли усі права і обов`язки КСП "Агрохім", у тому числі з 24.03.2000 відповідач набув право постійного користування спірною земельною ділянкою, на підставі чого суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача.

Не погодившись з рішенням, Лебединська міська рада Сумської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Лебединської міської ради Сумської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" про визнання відсутнім права постійного користування - задовольнити у повному обсязі. Стягнути на користь Лебединської міської ради Сумської області суму судових витрат, які складаються зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та позовної заяви.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідач не надав саме рішення загальних зборів КСП «Агрохім», яким повинно визначатися правонаступництво до СТОВ «Хлібороб», зокрема даним рішенням також повинно було передбачено передачу залишку майна та земель, що не підлягають розпаюванню і не розпайовані, підприємству правонаступника СТОВ «Хлібороб», затвердження розподільчого балансу та інше, а також акти приймання-передачі залишкових матеріальних цінностей (земельних ресурсів) від КСП «Агрохім» до СТОВ «Хлібороб». Також скаржник звертає увагу, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні не аналізував та не взяв до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду з аналогічних правовідносин, викладену у постанові від 01.09.2020 у справі № 907/29/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 апеляційна скарга у справі № 920/1550/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Хрипун О.О. (головуючий), ОСОБА_1, Яценко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Лебединської міської ради Сумської області на рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2025 у справі № 920/1550/24 та призначено розгляд справи на 28.05.2025.

02.05.2025 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання призначене на 28.05.2025 не відбулося.

У зв`язку з перебуванням судді Яценко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: ОСОБА_1, Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 прийнято справу № 920/1550/24 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: ОСОБА_1, Михальська Ю.Б. Призначено розгляд справи № 920/1550/24 на 18.06.2025.

16.06.2025 від представника Лебединської міської ради Сумської області надійшла заява про забезпечення технічної можливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 заяву представника Лебединської міської ради Сумської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 у справі № 920/1550/24 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.07.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 у справі № 920/1550/24 в судовому засіданні оголошено перерву до 20.08.2025.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 № 1653/0/15-25, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2025 прийнято справу № 920/1550/24 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Скрипка І.М., Михальська Ю.Б. Призначено справу № 920/1550/24 до розгляду на 20.08.2025.

В судовому засіданні 20.08.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідно до копії довідки Сумського обласного управління статистики від 26.08.1997 (про внесення до Єдиного державного реєстру) Колективне сільськогосподарське підприємство «Агрохім» було зареєстроване як юридична особа з ідентифікаційним кодом 05490701 з місцезнаходженням : вул. Хіміків, буд. 2, м. Лебедин, Сумська обл. (зв.а.с. 11)

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії СМ №0033, виданого 05.03.1998 Кам`янсько сільською радою народних депутатів (далі - державний акт) Колективному сільськогосподарському підприємству «Агрохім» було надано у постійне користування 371,4 гектарів землі в межах згідно з планом користування. Землю надано у постійне користування для сільськогосподарського виробництва згідно з рішенням сесії Кам`янської сільської ради народних депутатів від 29.01.1998. (а.с. 12-13)

20.03.2000 засновниками СТОВ «Хлібороб» підписаний установчий договір про створення і діяльність сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб», відповідно до пунктів 1-2 статті 1 якого визначено наступне:

« 1.Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» створюється з місцем розташування в місті Лебедин Сумської області на невизначений строк, є правонаступником КСП «Агрохім» і може бути в подальшому реорганізоване в інші форми господарських товариств та інших суб`єктів господарської діяльності.

2.Товариство здійснює всі права КСП «Агрохім» по укладених угодах з юридичними і фізичними особами до закінчення терміну дії цих угод, здійснює інші його права, в тому числі право на користування (на умовах, визначених законом) землею, переданою КСП «Агрохім» в колективну власність та у постійне користування; права, як засновника (часника) міжгосподарських підприємств і організацій та інші права. Товариство приймає на себе також повну відповідальність по зобов`язаннях КСП «Агрохім». (а.с. 22-24)

24.03.2000 розпорядженням голови Лебединської районної державної адміністрації №100 «Про державну реєстрацію сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» зареєстровано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» та його Статут. Товариство зареєстроване за юридичною адресою: Україна, Сумська область, м. Лебедин, пров. Хіміків, буд. 2. Розпорядження голови районної державної адміністрації №224 від 19.08.1997 «Про державну реєстрацію Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрохім» визнано таким, що втратило чинність (пункти 1,2 зазначеного розпорядження). (а.с. 11)

18.08.2000 Кам`янською сільською радою Лебединського району Сумської області прийняте рішення «Про використання земель сільськогосподарського призначення СТОВ «Хлібороб», в якому встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 №1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» відбулось реформування КСП «Агрохім», якому рішенням ради від 29 січня 1998 року передано в колективну власність 770,6 га земель та в постійне користування 371,4 га земель і видані відповідно державні акти на право колективної власності на землю та постійного користування землею. На сьогодні підприємство припинило свою діяльність, всі члени господарства вийшли з нього з належними земельними і майновими паями і передали їх в оренду новоствореному СТОВ «Хлібороб». При цьому частина земельних паїв з різних причин (смерть виїзд власника, тощо) залишилась не витребуваною і використовується без оформлення права на це. Враховуючи зазначене, керуючись статтями 9, 17, 19, 27, 28, 31 Земельного Кодексу України та статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Кам`янська сільська рада вирішила: 1) припинити право колективної власності та постійного користування землею КСП «Агрохім» у зв`язку з припиненням його діяльності; 2) вилучити у КСП «Агрохім» державні актив на право колективної власності та постійного користування землею і передати їх до архіву районного відділу земельних ресурсів; 3) доручити виконкому ради укласти договір оренди невитребуваних земельних паїв на період до звернення за ними власників чи спадкоємців з розміром орендної плати не нижче передбаченої Указом Президента України від 03.12.1999 № 1529; 4) контроль за виконанням цього рішення покласти на сільського голову.

Відповідно до копії листа відділу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у Лебединському районі від 22.03.2021 за № 505/406-21 відповідачу було надано інформацію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0333, а саме: площа земельної ділянки 102,9748 га; цільове призначення - 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам); землевласник - Лебединська міська територіальна громада в особі Лебединської міській ради. Разом з тим, в листі зауважено, що Державний акт на право постійного користування землею: CM № 0033, зареєстрований за № 30 від 05.03.1998, видано Колективному сільськогосподарському підприємству «Агрохім» Кам`янської сільської ради Лебединського району для сільськогосподарського виробництва площею 371,4 га. Земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0333 входить в масив земельної ділянки вищевказаного державного акту. (а.с. 14)

З позову вбачається, що в ході проведення інвентаризації позивачем була сформована земельна ділянка з кадастровим № :06:901:0333 загальною площею 102,9748 га, яка відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.03.2021 № 505/406-21 входить в масив земельної ділянки Державного акту, дана земельна ділянка була внесена до Державного земельного кадастру 14.12.2020.

Також, як зазначає позивач, 29.03.2021 відповідачем подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 44790061 для проведення державної реєстрації іншого речового права (право постійного користування) на земельну ділянку з кадастровим № :06:001:0333.

Однак, рішенням державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень по справі № 57444896 від 31.03.2021 відповідачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В подальшому рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 480/2804/21 задоволено позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до державного реєстратора Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни, третя особа - Комишанська сільська рада Охтирського району Сумської області, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 57444806 від 31.03.2021;

- зобов`язано державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакову Аллу Миколаївну повторно розглянути заяву СТОВ «Хлібороб» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2021 за реєстраційним № 44790061 та здійснити державну реєстрацію іншого речового права (право постійного користування) СТОВ «Хлібороб» (код 05490701) на земельну ділянку з кадастровим № :06:001:0333.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 визнано неповажними наведені заявником підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Клопотання Лебединської міської ради Сумської області про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення. У відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15.06.2022 ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 480/2804/21 - залишено без змін.

26.05.2021, згідно з інформаційною довідкою від 21.10.2021 № 280491241 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максаковою А.М. на підставі державного акту на право постійного користування землею, серія та номер: СМ№0033, виданий 05.03.1998, видавник: Кам`янська сільська рада; рішення суду, серія та номер: 480/2804/21, виданий 22.04.2021, видавник: Сумський окружний адміністративний суд за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю зареєстроване право постійного користування земельною ділянкою площею 102,9748 га кадастровий номер :06:001:0333. (а.с. 15)

Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що він є власником спірної земельної ділянки в особі відповідної територіальної громади, однак у жовтні 2021 дізнався, що на підставі рішення суду у справі № 480/2804/21 рішенням державного реєстратора було здійснено державну реєстрацію права постійного користування за відповідачем, який неправомірно набув право постійного користування спірною земельною ділянкою, оскільки не є правонаступником КСП «Агрохім», КСП «Агрохім» не реорганізоване в СТОВ «Хлібороб» , а тому у останнього не виникло право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0333.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення встановив, що матеріалами справи підтверджується факт перетворення КСП «Агрохім» у СТОВ «Хлібороб» зі збереженням ідентифікаційного коду попередника. Тому, на думку суду першої інстанції у зв`язку з перетворенням КСП «Агрохім» у СТОВ «Хлібороб» до останнього перейшли усі права і обов`язки КСП «Агрохім», у тому числі з 24.03.2000 року відповідач набув право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін не погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 373 Цивільного кодексу України унормовано, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України (тут і далі у редакції, чинній відносно дати видачі державного акта) власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Положеннями ст. 5 вказаного Кодексу визначено, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Приписи ч. 2 та 3 ст. 8 цього Закону встановлюють, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

Статтею 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України.

Колегія суддів звертає увагу, що здійснивши аналіз вказаних вище норм матеріального права, Верховний Суд у постанові від 19.07.2023 у справі № 906/987/21 сформулював висновок, що хоча колективне сільськогосподарське підприємство і визначалось як суб`єкт права власності у підприємстві, за яким може бути зареєстровано майно, у тому числі шляхом отримання державного акта на землю, однак власниками, яким належить це майно, є його члени, а розпорядження таким майном здійснюють загальні збори членів підприємства.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, ст. 107 Цивільного кодексу України (в редакції станом на момент реорганізації КСП «Агрохім») після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства України» ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. Реорганізація підприємства, що зловживає своїм монопольним становищем на ринку, може здійснюватись також шляхом його примусового поділу в порядку, передбаченому чинним законодавством. Реорганізація підприємства, яка може призвести до екологічних, демографічних та інших негативних наслідків, що зачіпають інтереси населення території, повинна погоджуватися з відповідною Радою народних депутатів.

При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Статтею 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" встановлено, що реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду, а при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Верховний Суд у постанові від 19.07.2023 у справі № 906/987/21 дійшов висновку, що відповідно до ст. 37 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» розподіл між підприємствами-правонаступниками реорганізованого підприємства його майнових прав та зобов`язань оформлюється передавальним актом (балансом) - при злитті, приєднанні чи перетворенні підприємства. Правонаступник реорганізованого підприємства отримує за передавальним балансом його зобов`язання та майно під їх забезпечення.

У постанові Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 925/461/21 міститься висновок про те, що автоматичного переходу об`єктів права колективної власності у приватну власність у зв`язку зі змінами законодавства, якими визначено інші форми власності, ніж ті, що існували раніше, відповідне законодавство не передбачало; у контексті зазначеного необхідно враховувати правовий режим права колективної власності та права приватної власності, які є різними з огляду, зокрема на те, що майно у колективному підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам і право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства (ст. 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»), натомість право приватної власності, в цьому випадку юридичної особи здійснюється такою особою за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на власний розсуд (ст. 316-319 Цивільного кодексу України (подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.12.2022 у справі № 924/250/19).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, навіть у випадку прийняття рішення про реорганізацію колективного сільськогосподарського підприємства шляхом перетворення в іншу юридичну особу колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства автоматично повинні були б стати учасниками цієї юридичної особи, позаяк перетворенням юридичної особи є саме зміна її організаційно-правової форми, а не складу її учасників.

Верховний Суд у постанові від 16.01.2024 у справі № 906/662/21 визначив, що, встановлення тотожності складу учасників відповідного колективного сільськогосподарського підприємства та осіб, перелік яких наведено в статуті новоствореної юридичної особи як засновників останнього має вирішальне значення для констатації факту правонаступництва з огляду на визначений чинним на момент створення такої особи законодавством правовий режим колективної власності на землю, що узгоджується також із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.09.2022 у справі № 912/929/21.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 911/2506/23, з приводу питання, що стосується переходу членів колективного сільськогосподарського підприємства до нової юридичної особи, було визначено, що склад учасників реорганізованої та перетвореної юридичних осіб може бути не однаковим за наявності певних обставин, за яких, наприклад, частина учасників погодилась із реорганізацією колективного сільськогосподарського підприємства, але не забажала переходити до новоствореної юридичної особи і не увійшла до складу засновників правонаступника колективного сільськогосподарського підприємства з тих чи інших мотивів, зокрема, у разі виходу члена з підприємства та отримання ним свого вкладу, або у разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства та відмови прийняття до членів новоствореного підприємства спадкоємця тощо.

Отже, з врахуванням змісту актуальної практики Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що для належного підтвердження обставин правонаступництва юридичної особи мають враховуватися не лише такі ознаки, як реєстрація юридичної особи із зазначенням її статусу як правонаступника колективного сільськогосподарського підприємства, відповідні положення статуту, збереження ідентичного коду Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та громадських формувань, чи наявність передавального акта (балансу), але й змістовні обставини, що підтверджують членство колишніх учасників колективного сільськогосподарського підприємства.

До таких обставин, зокрема, належить співвідношення кількісного складу засновників такої юридичної особи та учасників колективного сільськогосподарського підприємства до реорганізації. У разі виявлення невідповідності у складі учасників, заявник має надати обґрунтоване пояснення причин такої невідповідності, що може полягати, зокрема, у добровільній відмові окремих членів колективного сільськогосподарського підприємства від участі у юридичній особі правонаступника, або в об`єктивних обставинах, таких як смерть учасника чи його вихід із підприємства з попереднім врегулюванням майнових питань.

Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 906/243/24.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Установчого договору про створення та діяльність СТОВ «Хлібороб» засновниками підприємства є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тоді як відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з протоколу № 5 рішення загальних зборів членів КСП «Агрохім» від 03.03.2000 членами цього підприємства були 263 особи. (а.с. 42)

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідач не навів належного обґрунтування причин відсутності у складі його учасників осіб - членів колишнього КСП «Агрохім», що є необхідним з огляду на правову природу колективної власності та вимоги законодавства, яке діяло на момент реорганізації.

Отже, колегія суддів встановила, що при створенні СТОВ «Хліборою» виникла нова юридична особа із новим складом його учасників, відмінним від того складу, який був у КСП «Агрохім», оскільки членами КСП (на момент розпаювання) було 263 осіб, а засновником відповідача - 4 особи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 2 виписки з протоколу № 5 рішення загальних зборів членів КСП «Агрохім» від 03.03.2000 було вирішено затвердити комісію по реформуванню в складі 17 чоловік. (а.с. 42)

Така розбіжність є істотною, оскільки свідчить про відсутність продовження участі осіб, які були членами колективного сільськогосподарського підприємства, у діяльності новоствореної юридичної особи, а отже - і про відсутність реального правонаступництва у розумінні законодавства.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до підпункту а), б), д) та ж) п. 4 виписки з протоколу № 6 рішення загальних зборів членів КСП «Агрохім» від 17.03.2000 було вирішено затвердити протокол Інвентаризаційної комісії по інвентаризації майна станом на 01.03.2000; затвердити план розподілу пайового фонду майна та його структури; затвердити список переліку майна, що складає пайовий фонд; затвердити список осіб, що мають право на отримання земельних часток та майнових паїв. (зв. а.с. 44)

Водночас, матеріали справи не містять ні протоколів Інвентаризаційної комісії, ні списків переліку майна та осіб, зі змісту яких можливо б було встановити, які особи вийшли зі складу учасників КСП та, які земельні ділянки вони отримали, й відповідно, які земельні ділянки залишились в постійному користуванні КСП та перейшли до новоствореної СТОВ «Хлібороб».

Таким чином, ураховуючи невідповідність складу учасників КСП «Агрохім» і засновників СТОВ «Хлібороб» та недоведеність фактичного переходу прав і обов`язків, обґрунтованим є доводи позивача про те, що СТОВ «Хлібороб» не є правонаступником КСП «Агрохім».

Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 08.04.2025 у справі № 906/243/24.

Щодо доводів відповідача, що згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств, організацій та громадських формувань, СТОВ «Хліборою» зареєстроване як юридична особа з ідентифікаційним кодом 05490701, який раніше було присвоєно КСП «Агрохім», колегія суддів зазначає, що Єдиний державний реєстр є компонентом інфраструктури державної статистики. На його основі органи статистики забезпечують ведення державного обліку та ідентифікацію суб`єктів господарської дальності, однак повноваженнями на проведення реєстраційних дій щодо підприємства не наділені.

Питання правового значення ідентичності ідентифікаційного коду юридичної особи під час встановлення правонаступництва було предметом аналізу Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, а також розглядалося Верховним Судом у низці інших рішень, зокрема у постановах від 21.12.2021 у справі № 917/258/19, від 21.09.2021 у справі № 925/1176/20, та від 22.10.2024 у справі № 906/844/23.

Так, Велика Палата Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, наголосила, що відповідно до наведених норм ідентифікаційний код юридичної особи має бути унікальним, а присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, яка не є правопопередником новоствореної юридичної особи, не допускається.

Отже, присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду юридичної особи, яка не є її правопопередником, не може розцінюватися як достатня та беззаперечна підстава для визнання такої особи правонаступником.

Така обставина має оцінюватися у сукупності з іншими фактичними й правовими даними, що підтверджують або спростовують наявність реального переходу прав та обов`язків від попередньої організації до новоствореної.

Одночасно, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що прийняття учасниками колективного сільськогосподарського підприємства рішення про зміну організаційно-правової форми не означає автоматичного рішення щодо розпорядження майном такого підприємства в розумінні ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Передання майна у власність іншої юридичної особи потребує ухвалення окремого, спеціально спрямованого рішення загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства, що прямо випливає зі змісту ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

З огляду на це, для визнання за новоствореною юридичною особою права власності або права постійного користування на земельні ділянки, які на момент реорганізації перебували у власності/постійному користуванні колективного сільськогосподарського підприємства, необхідним є подання належних та допустимих доказів того, що загальні збори членів колективного сільськогосподарського підприємства прийняли рішення про передання відповідного майна, відповідному підприємству. Таке рішення має бути прийняте у межах компетенції загальних зборів та відповідати вимогам Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», оскільки саме воно є юридичним фактом, що зумовлює перехід майнових прав до нової юридичної особи.

На необхідності дослідження обставини прийняття зборами уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства рішення щодо передачі майна колективного сільськогосподарського підприємства новоствореній особі, при дослідженні питання правомірності набуття нею права власності на земельні ділянки колективного сільськогосподарського підприємства, наголошено у постанові Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 911/2506/23 та від 08.04.2025 у справі № 906/243/24.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що членами КСП «Агрохім» не приймалось рішення про передання відповідного майна новоствореній юридичній особі, що виключає правомірність набуття спірного нерухомого майна СТОВ «Хлібороб» у постійне користування в порядку ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Оскільки СТОВ «Хлібороб» не доведено статусу правонаступника КСП «Агрохім» набуття ним права постійного користування на спірні земельні ділянки, як правонаступника даної юридичної особи, які належали останній на праві колективної власності є неправомірним.

Доводи відповідача про те, що дані положення закону відобразились в Установчому договорі про створення та діяльність СТОВ «Хлібороб» відповідно до якого, СТОВ «Хлібороб» створюється з місцем розташування в місті Лебедин Сумської області на невизначений строк та є правонаступником КСП «Агрохім» (п. 1 Установчого договору); відповідно до пункту 2 Установчого договору СТОВ «Хлібороб» здійснює всі права КСП «Агрохім» по укладених з юридичними і фізичними особами до закінчення терміну дії цих угод, здійснює інші права, в тому числі право на користування (на умовах, визначених законом) землею, переданою КСП «Агрохім» в колективну власність та у постійне користування, і товариство приймає на себе повну відповідальність по зобов`язаннях КСП «Агрохім» - колегією суддів визнаються необґрунтованими саме як правова підстава для стверджуваного правонаступництва, адже, як зазначено вище, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» щодо прийняття загальними зборами членів КСП «Агрохім» рішення про реорганізацію та передачу належного КСП майна, зокрема і земельної ділянки колективної власності, на яку оформлено відповідний Державний акт, відповідачу, як правонаступнику. Тобто, правова підстава для зазначення в Установчому договорі обставин правонаступництва - матеріалами справи не підтверджується і відповідачем не доведена в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 01.01.2019 не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абз. 2 - 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

З метою інформування осіб, зазначених у частині першій цієї статті, про проведення розподілу земель, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада розміщує у загальнодоступних місцях відповідних населених пунктів, публікує у друкованих медіа районної державної адміністрації або районної ради та оприлюднює на власному офіційному веб-сайті (за наявності) оголошення про проведення зборів осіб, визначених абз. 2 - 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

В оголошенні повідомляються: мета, дата, місце і час проведення зборів; прізвище, номер службового телефону особи, в якої можна отримати інформацію щодо проведення зборів.

Розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації більшості осіб, визначених в абз. 2 - 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Збори веде сільський, селищний, міський голова або уповноважена відповідною радою особа. Землі, зазначені у ч. 4 ст. 7 цього Закону, які залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади, на території якої вони розташовані.

Сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абз. 2 - 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо земельні ділянки, зазначені у ч. 7 - 8 цієї ст., не були сформовані як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватися за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Визначення меж земельних ділянок, зазначених у абз. 9 ч. 4 ст. 7 цього Закону, здійснюється з урахуванням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.

До протоколу додається список реєстрації учасників зборів, засвідчений їхніми підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради.

Секретар зборів у дводенний строк після закінчення зборів подає протокол сільській, селищній, міській раді.

Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.

До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди землі колективної власності, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору оренди до дня збирання врожаю.

Передача в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок у масиві земель сільськогосподарського призначення, що залишилися у колективній власності, здійснюється з урахуванням вимог, визначених ч. 5 ст. 37-1 Земельного кодексу України.

Розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 01.01.2025.

У разі якщо до 01.01.2025 протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між особами, визначеними абз. 2 - 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), не оформлений у порядку, визначеному цією статтею, та не поданий на затвердження органу місцевого самоврядування, вважається, що суб`єкти права колективної власності відмовилися від права колективної власності на землю, а зазначені землі (крім невитребуваних часток (паїв) і сформованих за їх рахунок земельних ділянок, а також нерозподілених земельних ділянок) передаються у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним.

Пунктом 21 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Отже, колегія суддів з огляду на вищенаведені вимоги закону, дійшла висновку, що стверджуване набуття відповідачем права постійного користування на спірну земельну ділянку суперечить також ст.ст. 7, 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст. 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 21 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України.

Також, стосовно доводів відповідача про підтвердження правонаступницва рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 480/2804/21, колегія суддів визнає їх необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, дійсно, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 480/2804/21 задоволено позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до державного реєстратора Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни, третя особа - Комишанська сільська рада Охтирського району Сумської області, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 57444806 від 31.03.2021;

- зобов`язано державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакову Аллу Миколаївну повторно розглянути заяву СТОВ «Хлібороб» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2021 за реєстраційним № 44790061 та здійснити державну реєстрацію іншого речового права (право постійного користування) СТОВ «Хлібороб» (код 05490701) на земельну ділянку з кадастровим № :06:001:0333.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 визнано неповажними наведені заявником підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Клопотання Лебединської міської ради Сумської області про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення. У відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15.06.2022 ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 480/2804/21 - залишено без змін.

Ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Ч. 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначає, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

В свою чергу, як встановлено колегією суддів у даній справі, Лебединська міська рада Сумської області не брала участі у справі №480/2804/21, спір у даній справи виник фактично стосовно оскарження дій реєстратора, і в подальшому, Лебединська міська рада Сумської області звернулась з апеляційною скаргою на дане рішення, але їй було відмовлено у прийнятті її до розгляду з процесуальних підстав.

Таким чином, колегія суддів у даній справі враховує, що в силу ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України позивачем обставини стосовно правонаступництва відповідача спростовані належними, допустимими та більш вірогідними доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що в силу ч. 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені у справі № 480/2804/21 не є обов`язковими для господарського суду, а Лебединська міська рада Сумської області не брала участі у справі № 480/2804/21, спір у даній справи виник фактично стосовно оскарження дій реєстратора. Питання права постійного користування (або права власності) спірною земельною ділянкою у справі № 480/2804/21 не розглядалось.

Отже, доводи скаржника про те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі № 480/2804/21 не є преюдиційним в розумінні ст. 75 Господарського процесуального кодексу України - знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідач в суді першої інстанції подав заяву про застосування строків позовної давності. (а.с. 58-59)

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з положеннями наведеної норми у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатись про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

За загальним правилом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 922/243/22 для правильного застосування ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

На думку відповідача, початок перебігу строку позовної давності у даній справі слід обчислювати з 17.01.2008, а саме з моменту прийняття рішення Господарського суду Сумської області від 17.01.2008 по справі № АС13/622-07 за позовом СТОВ «ХЛІБОРОБ» до Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про зобов`язання Лебединської РДА прийняти рішення про передачу земельної ділянки площею 371,4 га, на праві постійного користування.

Однак, колегія суддів вважає таку позицію помилковою та такою, що не узгоджується з фактичними обставинами справи і чинним правовим регулюванням.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням Господарського суду Сумської області від 17.01.2008 по справі № АС13/622-07 у задоволенні позову СТОВ «ХЛІБОРОБ» до Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про зобов`язання Лебединської РДА прийняти рішення про передачу земельної ділянки площею 371,4 га, на праві постійного користування було відмовлено у зв`язку з тим, що СТОВ «ХЛІБОРОБ» не є суб`єктом такого права відповідно до Земельного кодексу України, у редакції чинній на момент прийняття даного рішення.

Отже, з результатом прийняття рішення Господарського суду Сумської області від 17.01.2008 по справі № АС13/622-07 у відповідача не виникло права постійного користування на спірну земельну ділянку.

В той же час, матеріали справи свідчать, що державна реєстрація права постійного користування на спірну земельну ділянку за відповідачем здійснена 26.05.2021. (а.с. 15)

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про обізнаність позивача щодо факту набуття відповідачем права постійного користування на спірну земельну ділянку до моменту державної реєстрації такого права.

Натомість саме державна реєстрація, здійснена 26.05.2021, є юридичним фактом, що підтвердив виникнення у відповідача речового права та забезпечив визначеність у питанні титулу на спірне майно.

З огляду на це та доступність інформації, що міститься у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів дійшла висновку, що з моменту внесення відповідних записів у позивача виникла об`єктивна можливість встановити зміну суб`єкта права постійного користування. Саме з цієї дати позивач міг дізнатися про обставини, які, на його переконання, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів, та, відповідно, реалізувати право на судовий захист.

Отже, за обставин спору момент державної реєстрації права постійного користування за відповідачем є початковим для обчислення строку звернення до суду, оскільки саме з цієї дати у позивача виникли передбачені законом передумови для вжиття заходів захисту, а тому у даному випадку строку позовної давності спливає 26.05.2024.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що у 2023 році Лебединська міська рада Сумської області зверталась до Господарського суду Сумської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» з позовом про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора.

Позовні вимоги у справі № 920/14/23 були обґрунтовані тим, що позивач є власником спірної земельної ділянки в особі відповідної територіальної громади, однак у жовтні 2021 року позивач дізнався, що на підставі рішення суду у справі № 480/2804/21 рішенням державного реєстратора було здійснено державну реєстрацію права постійного користування за відповідачем, який неправомірно набув право постійного користування спірною земельною ділянкою, оскільки не є правонаступником КСП «Агрохім», КСП «Агрохім» не реорганізоване в СТОВ «Хлібороб» , а тому у останнього не виникло право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0333.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 24.05.2024 у справі № 920/14/23 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 р. у справі № 920/14/23 апеляційну скаргу Лебединської міської ради Сумської області на рішення Господарського суду Сумської області від 24.05.2023 у справі № 920/14/23 - задоволено: рішення Господарського суду Сумської області від 24.05.2023 у справі № 920/14/23 - скасовано.

Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Лебединської міської ради Сумської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни, про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора - задовольнити повністю, а саме:

1. Витребувано з чужого незаконного володіння Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (42506, Сумська область, Липоводолинський р-н., с. Суха Грунь, вул. Першотравнева, буд. 1; ) земельну ділянку площею 102,9748 га з кадастровим номером :06:001:0333 на користь Лебединської міської ради Сумської області (42200, Сумська обл., м. Лебедин, вул. Сумська, буд. 12; );

2. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максакової Алли Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 58358209 від 26.05.2021 (номер запису про інше речове право 42147180), відповідно до якого проведено державну реєстрацію іншого речового права (права постійного користування земельною ділянкою) на земельну ділянку площею 102,9748 га з кадастровим номером :06:001:0333 за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (42506, Сумська область, Липоводолинський р-н., с. Суха Грунь, вул. Першотравнева, буд. 1; ). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.07.2024 у справі 920/14/23 касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» задоволено частково: постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2024 у справі № 920/14/23 скасовано, рішення Господарського суду Сумської області від 24.05.2023 у справі № 920/14/23 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови Верховного Суду. В решті вказане рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 55 постанови Верховного Суду від 24.07.2024, з огляду на заявлені підстави позову та суть спірних правовідносин цієї справи, колегія суддів mutatis mutandis вважає можливим врахувати наведений висновок Великої Палати Верховного Суду (постанова ВП ВС від 29.11.2023 у справі № 513/879/19) та у зв`язку з цим виснувати, що належним способом захисту прав Ради, як власника спірної земельної ділянки у спірних правовідносинах буде позов про визнання відсутнім у Товариства права постійного користування на таку ділянку, а не позов про її витребування із чужого незаконного володіння та скасування рішення державного реєстратора.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Колегія суддів зазначає, що у справі № 920/14/23 та у даній справі № 920/1550/24 один і той самий предмет позову, а саме поновлення порушених права позивача щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0333.

Отже, оскільки позивач звертався у 2023 році до Господарського суду Сумської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» з позовом про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0333 (що є предметом спору у даній справі № 920/1550/24) з чужого незаконного володіння та визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора, колегія суддів дійшла висновку, що строк позовної давності переривався, тому на момент звернення з даним позовом 29.12.2024, строк позовної давності не сплив.

Отже, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2025 у справі № 920/1550/24 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, скарга Лебединської міської ради Сумської області підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Лебединської міської ради Сумської області на рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2025 у справі № 920/1550/24 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2025 у справі № 920/1550/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. Позов Лебединської міської ради Сумської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» про визнання відсутнім права постійного користування на земельну ділянку задовольнити.

2. Визнати відсутнім право постійного користування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (42506, Сумська область, Липоводолинський р-н., с. Суха Грунь, вул. Миру, буд. 1; ) на земельну ділянку площею 102, 9748 га з кадастровим номером :06:001:0333.

3. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (42506, Сумська область, Липоводолинський р-н., с. Суха Грунь, вул. Миру, буд. 1; ) на користь Лебединської міської ради Сумської області (42200, Сумська обл., м. Лебедин, вул. Сумська, буд. 12; ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім гривень) 00 коп.».

3. Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (42506, Сумська область, Липоводолинський р-н., с. Суха Грунь, вул. Миру, буд. 1; ) на користь Лебединської міської ради Сумської області (42200, Сумська обл., м. Лебедин, вул. Сумська, буд. 12; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві гривні) 00 коп.

4. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Сумської області.

5. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1550/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.08.2025.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська