ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2025 р. Справа№ 910/16338/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025

у справі № 910/16338/24 (суддя Мандичев Д.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

до Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві

про стягнення 227 890,11 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві про стягнення заборгованості 227 890,11 грн за Договором про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу №73261014П-Т1 від 26.10.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» 227 890 грн 11 коп боргу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 734 грн 68 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з встановленого та доведеного позивачем факту наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 227 890,11 грн, що відповідачем не спростовано. Разом з цим, судом зазначено, що надсилання позивачем рахунків на оплату відповідачу електронними листами без електронного цифрового підпису не звільняє відповідача від обов`язку з оплати фактично спожитої електричної енергії, ураховуючи що першочергово обов`язок із формування рахунків покладений саме на відповідача. Також судом враховано, що відповідач не заперечує проти обсягу фактично спожитої ним електричної енергії за вказаний період та не надав суду контррозрахунку проведених позивачем нарахувань обсягів поставленої/спожитої електроенергії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Територіальне управління Державної судової адміністрації в місті Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04. 2025 у справі № 910/16338/24 та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

За доводами відповідача, позивачем направлено акти та рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії на електронну пошту скаржника без накладення електронного цифрового підпису, а відтак позивачем не виконано взяті на себе договірні зобов`язання щодо надання оригіналів актів та рахунків, що унеможливило здійснення оплати по зазначених актах.

Крім того, позивачем не здійснені будь-які заходи, які спрямовані на визнання заборгованості Управління та припинення постачання електричної енергії, складення графіку заборгованості.

При цьому, всі рахунки, які були виставлені Постачальником у 2023 році, оплачені відповідачем в повному обсязі на загальну суму 1 793 668, 87 грн, а інші акти на виконання до Управління станом на 29.12.2023 (останній робочий день) не надходили та оскільки бюджетний рік завершився 29.12.2024, відповідач як бюджетна установа не має права у 2024 році брати на себе незареєстровані в казначействі зобов`язання попередніх періодів.

З наведених підстав відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі №910/16338/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивачем 29.04.2025 через систему «Електронний суд» подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив проти доводів апеляційної скарги у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю суті даної справи.

За доводами позивача, зобов`язання з оплати електричної енергії виникає внаслідок її фактичного споживання, незалежно від обмежень розпорядника бюджетних коштів, фактичне споживання Відповідачем у позовному періоді відбулося у певному обсязі,що підтверджується додатками 1, 8 - 18 до листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 23.12.2024 № 75347/3/01/5, тому цей обсяг електричної енергії має бути оплачений відповідачем позивачу згідно умов Договору та галузевого законодавства у сфері електроенергетики.

Позивач вважає, що твердження відповідача щодо не виконання позивачем взятих на себе договірних зобов`язань щодо видачі рахунків не відповідає дійсності, оскільки згідно умов Комерційної пропозиції отримання розрахункових документів покладається на Споживача.

Відтак, позивач вважає рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

01.05.2025 відповідачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу, де відповідач заперечив проти доводів позивача та зазначив, що всі рахунки, які були виставлені Постачальником у 2023 році, оплачені відповідачем у повному обсязі на загальну суму 1 793 668,87 грн, і залишок склав 74 428,13 грн, а тому позивач міг виставити рахунок відповідачу лише на 74 428,13 грн у межах ціни договору.

Відповідач вважає, що позивач мав припинити постачання електричної енергії, у зв`язку із закінченням договору, дати час для проведення нового тендеру на закупівлю електричної енергії або для переведення Управління на «Останню надію».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/16338/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/16338/24.

24.04.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, враховуючи тимчасові непрацездатності суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/16338/24 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 26.10.2023 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено Договір про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу № 73261014П-Т123 (далі - Договір), додатком до якого є Комерційна пропозиція «Маркет».

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник зобов`язується постачати Споживачу код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія (постачання електричної енергії) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, на умовах Договору.

Строк (термін) поставки (передачі) товарів: до 31.12.2023 року (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 5.2 Договору встановлено, що ціна за 1 кВт*год електричної енергії за Договором становить 5,12594 грн без ПДВ, ПДВ - 1,02519 грн, разом з ПДВ - 6,15113 грн.

На підставі п. п. 1.2 - 1.3 Комерційної пропозиції ціну за 1 кВт*год електричної енергії за Договором змінено, у зв`язку із зміною середньозваженої ціни на електроенергію на ринку «на добу наперед», враховуючи що, фактична ціна для остаточних розрахунків, зокрема, за розрахунковий період «грудень 2023» становила 5,70813 грн/кВт*год (без ПДВ).

Пункт 5.10 Договору визначає, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

Якщо Споживач не здійснив за цим Договором у строки, передбачені Договором, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку визначеному ПРРЕЕ (пункт 5.15 Договору).

За змістом пункту 5.16 Договору в разі виникнення у Споживача заборгованості за електричну енергію за цим Договором Споживач повинен звернутися до Постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою Постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) Споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення Сторонами та дотримання Споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором.

Постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта Споживача від електропостачання у випадку порушення Споживачем строків оплати за цим Договором передбачених в Додатку №2 «Порядок розрахунків» до цього Договору, у тому числі за графіком погашення заборгованості (пункт 8.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2 Комерційної пропозиції оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

У розділі 5 Комерційної пропозиції визначено порядок видачі та отримання розрахункових документів.

За змістом п. 5.1 Комерційної пропозиції Споживач самостійно формує розрахункові документи (рахунок, акт-приймання передавання) в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках, виставлення рахунку за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від Споживача/ оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Розрахункові документи можуть бути роздруковані Постачальником та отримані споживачем у відповідному енергоофісі Постачальника. У разі не отримання Споживачем рахунку Споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, у встановлені Комерційною пропозицією строки, за платіжним документом, самостійно оформленим Споживачем.

Пунктом 13.7 Комерційної пропозиції передбачено, що у разі суперечностей (невідповідності) будь-якої з умов Договору умовам, викладеним в цій Комерційній пропозиції, застосовуються умови цієї Комерційної пропозиції.

Пунктами 14.1 Договору та п. 10.1 Комерційної пропозиції встановлено, що Договір набуває чинності з моменту (дати) підписання та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором.

Відповідно до додатку до заяви-приєднання до Договору відповідачу присвоєно 12 особових рахунків: №№ 3021975, 3111148, 3115133, 3216097, 3217177, 3313005, 3313006, 3415187, 3415525, 3515392, 3515470, 73261014 за різними об`єктами постачання електричної енергії.

Згідно з даними комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися операторами системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», позивачем формувалися та видавалися рахунки та акти прийняття-передавання на оплату фактично спожитої електричної енергії, що надсилалися на адреси електронної пошти відповідача згідно зі скріншотами електронних листів.

Водночас, відповідачем залишені повністю не сплаченими наступні рахунки на загальну суму 227 890,11 грн., а саме: 1) за особовим рахунком № 3115133: - за розрахунковий період «жовтень 2023 р.» - № 3115133/10/1 від 01.11.2023 на суму 9 251,29 грн; - за розрахунковий період «грудень 2023 р.» - № 3115133/12/1 від 01.01.2024 на суму 102 746,34 грн; 2) за особовим рахунком № 3313005: - за розрахунковий період «жовтень 2023 р.» № 3313005/10/1 від 01.11.2023 на суму 6 440,23 грн; 3) за особовим рахунком № 3313006: - за розрахунковий період «грудень 2023 р.» № 3313006/12/1 від 01.01.2024 на суму 19 624,55 грн; 4) за особовим рахунком № 3515392: - за розрахунковий період «грудень 2023 р.» № 3515392/12/1 від 01.01.2024 на суму 41 269,78 грн; 5) за особовим рахунком № 3515470: - за розрахунковий період «грудень 2023 р.» № 3515470/12/1 від 01.01.2024 на суму 61 202,57 грн (скоригований на підставі даних від оператора системи розподілу в сторону зменшення рахунком № 3515470/3/1/кориг. від 20.03.2024 на суму -12 644,65 грн).

Відповідна інформація про обсяги спожитої електричної енергії за Договором зазначена в додатках до листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 23.12.2024 № 75347/3/01/5.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач зазначає, що позивач самостійно формував та видавав рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії. При цьому, направлені на електронну пошту листи з додатками не підписані електронним цифровим підписом позивача. Разом із цим, позивачем не здійснювалися будь-які заходи, які спрямовані на припинення постачання електричної енергії та складення графіку погашення заборгованості. Так, загальна сума Договору складала 1 868 097,57 грн, а виставлені позивачем рахунки у 2023 році оплачені відповідачем на загальну суму 1 793 668,87 грн, тобто невикористана сума договору становить 74 428,70 грн. Оскільки інші акти станом на 29.12.2023 (останній робочий день) відповідачу не надходили, відповідач не має права у 2024 році брати на себе незареєстровані в казначействі зобов`язання попередніх періодів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Закон, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище є Закон України «Про ринок електричної енергії».

Пунктом 14 ч. 1, ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про постачання електричної енергії споживачу.

Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Пунктом 3.1.7 Правил встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Підпунктами 4.3, 4.12 п.4 Правил РРЕЕ передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 9.14.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії адміністратор комерційного обліку (АКО) має передавати адміністратору розрахунків (АР) та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Із 1 січня 2019 року відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» є оператором системи розподілу в м. Києві та здійснює ліцензійну діяльність щодо розподілу (передачі) електричної енергії на підставі постанови НКРЕКП від 13.11.2018 року №1411.

З матеріалів справи вбачається, що рахунки на оплату фактично спожитої відповідачем електричної енергії за спірний період жовтень-грудень 2023 року формувались відповідно до даних комерційного обліку, отриманого від оператора системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», що підтверджено листом від 23.12.2024 № 75347/3/01/5 та відповідною інформацією оператора систем розподілу щодо обсягів поставленої/спожитої електроенергії.

Судом враховано доводи відповідача про те, що всупереч умовам Договору формування рахунків здійснювалося позивачем, а направлені останнім листи з рахунками не були підписані електронним цифровим підписом.

Водночас, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач згідно з п. 5.1 Комерційної пропозиції самостійного формував розрахункові документи за спірний позовний період, та що відповідні рахунки мають інші дані, ніж сформовані позивачем. Крім того, виходячи з умов договору, відповідач мав право отримати роздруковані позивачем рахунки у відповідному енергоофісі позивача.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що надсилання позивачем рахунків на оплату відповідачу електронними листами без електронного цифрового підпису не звільняє відповідача від обов`язку з оплати фактично спожитої електричної енергії, ураховуючи що першочергово обов`язок із формування рахунків покладений саме на відповідача.

Разом з цим, відповідач не заперечує проти обсягу фактично спожитої ним електричної енергії за вказаний період та не надав суду контррозрахунку проведених позивачем нарахувань обсягів поставленої/спожитої електроенергії.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

У пункті 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено обов`язки споживача електричної енергії, серед яких, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів та за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

У зв`язку з цим, фактичне споживання відповідачем електричної енергії понад договірну величину, узгоджену сторонами в договорі, не звільняє відповідача як споживача електричної енергії від зобов`язання з оплати спожитого у спірному періоді обсягу такої електричної енергії.

При цьому, у п. 5.15 Договору передбачено саме право, а не обов`язок позивача на здійснення заходів з припинення постачання електричної енергії відповідачу.

За змістом п. 5.16 Договору безпосередньо відповідач повинен звернутися до позивача з заявою про складення графіка погашення заборгованості в разі виникнення боргу за електричну енергію.

Таким чином, заперечення відповідача у вказаній частині визнаються судом необґрунтованими та відхиляються.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 227 890,11 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Твердження скаржника про те, що всі рахунки, які були виставлені Постачальником у 2023 році, оплачені відповідачем в повному обсязі на загальну суму 1 793 668,87 грн, а інші акти на виконання до Управління станом на 29.12.2023 року (останній робочий день) не надходили та оскільки бюджетний рік завершився 29.12.2024, відповідач як бюджетна установа немає права у 2024 році брати на себе незареєстровані в казначействі зобов`язання попередніх періодів - оцінюється колегією суддів критично, оскільки відповідач є юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, між сторонами в даному випадку виникли господарські відносини, натомість факт відсутності бюджетного фінансування не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати послуг.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи презумпцію правомірності правочину та доведеність обсягів спожитої відповідачем електричної енергії, які в силу умов договору відповідач зобов`язався оплачувати, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду про наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Судова колегія апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 у справі № 910/16338/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/16338/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич