ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1645/25

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІЛЬ» (08671, Київська обл., Обухівський р-н, с. Велика Вільшанка, вул. Польова, буд. 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРУМ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого Прориву, буд. 41)

про стягнення 47900,00 грн. заборгованості,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОВІЛЬ» (далі ТОВ «АГРОВІЛЬ», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРУМ» (далі ТОВ «АГРУМ», відповідач) про стягнення 47900,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 1013 від 13.10.2020 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ТОВ «АГРУМ» зобов`язань за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 1013 від 13.10.2020 р. в частині повернення позивачу наданих відповідачу коштів в сумі 47900,00 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 47900,00 грн. заборгованості, а також судові витрати.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою ТОВ «АГРОВІЛЬ» позовною заявою до ТОВ «АГРУМ» про стягнення 47900,00 грн. заборгованості підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.05.2025 р. було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказану ухвалу було отримано позивачем 20.05.2025 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі ЄСІТС.

Окрім того, вказану ухвалу було отримано відповідачем 26.05.2025 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 159.

Поряд з цим, у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, сторони не були позбавлені можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Київської області від 20.05.2025 р. у справі № 911/1645/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов чи інших пояснень або заперечень щодо позовних вимог відповідачем до матеріалів справи не подано.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

13.10.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОВІЛЬ» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРУМ» (позичальник) було укладено договір № 1013 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов?язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 1.2 договору поворотна безвідсоткова фінансова допомога (далі - допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов?язковою до повернення (згідно з п.п. 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України).

У відповідності з п. 2.1 договору поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається позикодавцем в національній валюті України в сумі 85200,00 грн. без ПДВ у день підписання даного договору.

Пунктом 2.2 договору визначено, що поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Згідно з п. 2.4 договору поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається до 20 жовтня 2020 року.

Згідно з п. 3.1 договору поворотна безвідсоткова фінансова допомога підлягає поверненню на вимогу позикодавця.

Згідно з п. 8.1 договору даний договір вступає в силу з моменту передачі грошей та діє до припинення прав та обов?язків, які виникли на його основі.

На виконання умов договору та взятих на себе зобов`язань, позивачем, в рахунок надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, було перераховано відповідачу 85200,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 859 від 13.10.2020 р. на суму 85200,00 грн.

ТОВ «АГРУМ» було повернуто ТОВ «АГРОВІЛЬ» частину безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 37300,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи реєстром операцій по рахунку ТОВ «АГРОВІЛЬ», відкритому в АТ «Перший український міжнародний банк» за 18.11.2020 р.

Проте, як зазначав позивач, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, повернення поворотної фінансової допомоги у повному розмірі не здійснив.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» листом з описом вкладень № 150 було надіслано ТОВ «АГРУМ» вимогу № 10/04-2025 від 10.04.2025 р., яку, згідно трекінгу «Укрпошта», було отримано останнім 14.04.2025 р., за змістом якої ТОВ «АГРОВІЛЬ» вимагає повернути частину безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 47900,00 грн. за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 1013 від 13.10.2020 р.

Оскільки вимога позивача зі сторони ТОВ «АГРУМ» залишилась без виконання, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача залишку 47900,00 грн. заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 1013 від 13.10.2020 р.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Приписами ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач доказів повернення позивачеві поворотної фінансової допомоги у розмірі 47900,00 грн. за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 1013 від 13.10.2020 р. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 1013 від 13.10.2020 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 47900,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРУМ» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого Прориву, буд. 41, код 41513371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІЛЬ» (08671, Київська обл., Обухівський р-н, с. Велика Вільшанка, вул. Польова, буд. 1, код 39601332) 49700 (сорок дев`ять тисяч сімсот) грн. 00 коп. заборгованості та 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.253,254,256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 20.08.2025 р.

Суддя В.М. Бабкіна