ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/769/25

Господарський суд Житомирської області

Суддя Нестерчук С. С.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси

до Фізичної особи - підприємця Гмирука Сергія Васильовича

про стягнення 128 436,67 грн

без повідомлення (виклику) сторін

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

13.06.2025 КЕВ м. Одеси (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до ФОП Гмирука С. В. (далі - відповідач) про стягнення 128 436,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо поставки товару у строки визначені Договором №443 від 14.11.2024, внаслідок чого нарахована пеня за період з 16.12.2024 - 26.01.2025 у розмірі 70 056,67 грн та штраф - 58 380,00 грн.

Правові підстави: ст. 549, 611, 663, 712 Цивільного кодексу України та ст. 265 Господарського кодексу України.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 ГПК України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

Ухвалою від 17.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Цю ухвалу відповідачу надіслано засобами поштового зв`язку - рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану в ЄДР, однак лист повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачу додатково надсилалася ухвала на електронну пошту, про що свідчить довідка про доставку 03.07.2025 електронного листа.

Таким чином, господарський суд здійснив усі можливі дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, використавши наявні та доступні засоби зв`язку.

Крім того відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а суд не має підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 ГПК України.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, а також принципи змагальності та диспозитивності господарського судочинства, закріплені у статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд дійшов висновку, що створено належні умови для реалізації учасниками процесу їхніх процесуальних прав, зокрема щодо висловлення правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Суд розглянув справу упродовж розумного строку, зважаючи на вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо поставки товару, що стало підставою для нарахування позивачем штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 76 ГПК України).

Перелік обставин, які є предметом доказування у цій справі:

- факт укладення договору між сторонами, його умови;

- факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару;

- правомірність нарахування пені та штрафу.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, на підставі яких суд установив такі обставини.

14.11.2024 між Одеським квартирно - експлуатаційним управлінням, а наразі КЕВ м. Одеса (покупець), та ФОП Гмируком С. В. (продавець) відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" укладено договір №443 на поставку товару.

За умовами п.1.1 продавець зобов`язується передати у власність покупця товар визначений в асортименті, кількості та цінами, які зазначені у специфікації (додаток 1 до Договору), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість у порядку та умовах даного Договору.

Згідно з п.3.1 ціна цього договору становить 899 200,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п.4.1 договору строк поставки товару до 15 грудня 2024, а місце поставки товару: Україна, Одеська область, м. Одеса.

Датою виконання зобов`язання щодо поставленого товару є дата підписання покупцем акту приймання-передачі товару (п.4.4 договору).

Відповідно до п.5.2.2 покупець має право достроково без відшкодування збитків продавцю, розірвати цей договір в односторонньому порядку, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань продавцем стосовно кількості або якості товару, або строків поставки (більш ніж на 30 календарних днів порушено строк поставки), письмово повідомивши листом за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання. Цей договір вважатиметься розірваним з дати, що зазначена в офіційному листі про розірвання Договору.

Згідно з п. 5.3.1 продавець зобов`язаний здійснити поставку товару у строки, встановлені цим Договором.

У разі порушення терміну постачання товару, продавець перераховує на відповідний рахунок покупця пеню у розмірі 0,2% від вартості товару з якого допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості (п.6.2 договору).

Відповідно до п.10.1 цей договір набирає чинності з моменту підписання, і діє до 31.12.2024, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача.

Специфікацією (додаток 1 до договору) сторони погодили найменування товару - деревина дров`яна, 1 групи, неколоті, у кількості 400 м3, ціну за одиницю м3 (без ПДВ) та загальну вартість товару в розмірі 899 200,00 грн з ПДВ.

Відповідач здійснив поставку товару у кількості 29 м3 на загальну суму 65 192,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №1-443 від 19.12.2024.

Відповідно до акту прийому №1/10/24/443 від 19.12.2024 позивач прийняв від відповідача товар - дрова, 29 м3.

25.12.2024 позивач сплатив на розрахунковий рахунок відповідача кошти у сумі 65 192,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4100 від 23.12.2024.

17.01.2025 позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача лист-повідомлення про розірвання договору за вих. №5976 від 17.01.2025, в якому зазначив, що в зв`язку з не поставкою обумовленої кількості товару в строк до 15.12.2024 та протягом наступних 30 календарних днів, на підставі п.5.2.2 умов договору Одеське КЕУ повідомляє про одностороннє розірвання договору та припинення зобов`язань за цим Договором з 26.01.2025.

Крім того, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач направив на адресу відповідача вимогу (претензію) вих. №6122 від 29.01.2025 про сплату штрафних санкцій в сумі 128 436,67 грн за порушення строків поставки товару та не виконання умов договору.

Зазначену претензію відповідач отримав, однак не виконав. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача пені за період з 16.12.2024 по 26.01.2025 - 70 056,00 грн та штрафу за прострочення понад 30 днів - 58 380,00 грн.

Відповідач не подав заперечень щодо позову та не надав суду доказів, які б свідчили про наявність обставин, що звільняють його від відповідальності.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст прав та обов`язки сторін у цій справі, суд визначив, що укладений між сторонами Договір за правовою природою є господарським договором поставки.

Зміст прав та обов`язків учасників господарських відносин за договором поставки полягає в тому, що продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виконано належним чином відповідно до закону, умов договору та інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Положеннями статті 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

2. Оцінка суду

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, господарський суд виходить з таких міркувань.

Суд констатує, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, був обізнаний із визначеними строками поставки товару, а також погодився з відповідальністю за їх порушення, передбаченою умовами договору.

Судом установлено, що станом на 26.01.2025 відповідачем було поставлено частину товару в кількості 29 м3 на загальну суму 65 192,00 грн. Водночас товар у кількості 371 м3 на загальну суму 834 008,00 грн у строк до 15.12.2024, визначений п. 4.1 Договору, відповідачем поставлений не був.

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання щодо поставки товару у строк до 15.12.2024, Суд дійшов висновку, що має місце прострочення виконання зобов`язання, що відповідно до умов договору (пункт 6.2) є підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій.

У зв`язку з порушенням терміну постачання товару позивач здійснив розрахунок штрафу в розмірі 7% від вартості непоставленого товару (834 008,00 грн) та пені за 42 дні прострочення з 16.12.2024 по 26.01.2025 в розмірі 0,2 % від вартості непоставленого товару (834 008,00 грн) за кожен день прострочення поставки.

Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від відповідальності (ст. 617 ЦК України), відповідач не надав.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Перевіривши обґрунтованість розрахунків пені та штрафу, суд вважає їх правильними та такими, що відповідають умовам договору та положенням статті 231 ГК України.

V. Висновки Суду

Розглянувши спір із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 70 056,67 грн - пені та 58 380,00 грн - штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

VІ. Судові витрати

Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

У матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 241 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гмирука Сергія Васильовича на користь Квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси:

- 70 056,67 грн (сімдесят тисяч п`ятдесят шість гривень 67 копійок) - пені;

- 58 380,00 грн (п`ятдесят вісім тисяч триста вісімдесят гривень 00 копійок) - штрафу;

- 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 00 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.

Позивач: Квартирно - експлуатаційний відділ міста Одеси (; вул. Незалежності, буд. 18, м. Одеса, Одеська обл., 65058)

Відповідач: Фізична особа - підприємець Гмирук Сергій Васильович (код РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

Це рішення набирає законної сили через двадцять днів з моменту його підписання, якщо не буде подано апеляційну скаргу, або після завершення апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Повне рішення складено 18.08.2025

Суддя С. НЕСТЕРЧУК