ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

20 серпня 2025 року м.Тернопіль Справа № 921/801/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Дідур А.М.

розглянувши клопотання без номера від 09.07.2025 (вх.№5029 від 09.07.2025) представника позивача

про поновлення провадження

у справі

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кулішова Романа Петровича, м.Новий Розділ Стрийського району Львівської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сторожа Володимира Зеновійовича, с. Кобилля Тернопільського (колишнього Збаразького) району Тернопільської області

про стягнення 88000,00грн,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа за позовом Фізичної особи-підприємця Кулішова Романа Петровича, м.Новий Розділ Стрийського району Львівської області до Фізичної особи-підприємця Сторожа Володимира Зеновійовича, село Кобилля Тернопільського (колишній Збаразький) району Тернопільської області, про стягнення помилково перерахованих коштів в розмірі 88000,00грн.

Розгляд справи, згідно з ухвалою суду від 22.12.2023 здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Процесуальні дії. Обставини справи.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року провадження у справі зупинено на підставі пункту 3 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України до припинення перебування Сторожа Володимира Зеновійовича у складі військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

09.01.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання без номера від 16.12.2024 (вх.№9643 від 16.12.2024) представника позивача адвоката Тур О.Т. про поновлення провадження у справі з мотивів, викладених в ухвалі.

07.07.2025 судом залишено без розгляду клопотання без номера від 02.07.2025 (вх.№4831) про поновлення провадження у справі з мотивів, наведених в ухвалі суду.

09.07.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС адвокаткою Тур О.Т. подано повторно клопотання без номера від 09.07.2025 (вх.№5029) про поновлення провадження у справі, в якому позивач, зокрема, посилаючись на тривалість зупинення провадження у справі, лист-відповідь ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 20.06.2025, судову практику Верховного Суду у справах різної юрисдикції, вказує, що матеріали даної господарської справи не містять доказів переведення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на воєнний стан, де проходить військову службу відповідач, а також відсутнє документальне підтвердження виконання ним бойових завдань безпосередньо у зоні бойових дій.

Ухвалою суду від 14 липня 2025 року для вирішення питання про поновлення провадження у справі призначено судове засідання на 20.08.2025; встановлено сторонам семиденний календарний строк для подання доказів, на підтвердження існування/усунення обставин, що послугували підставою зупинення провадження у справі; позивачу - строк для надання додатків до листа ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 20.06.2025 №50/02/12-Т-55Аз.

На виконання ухвали суду від 14 липня 2025 року позивачем надано копію довідки №50/02/10/1-3749 від 20.06.2025 про проходження військової служби ОСОБА_1 , копію Витягу з наказу №190 від 19.06.2025 командира Військової частини НОМЕР_1 щодо відрядження.

За змістом вказаних документів, ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 15.08.2023 року на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 2-го стрілецького батальйону.

Згідно з наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2025 №190, ОСОБА_1 направлений у службове відрядження до Запорізької області (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) для перевезення особового складу (посвідчення про відрядження №4747, розпорядження НГУ від 13.06.2025 №50/8/2/12-447.Д.сКIК).

Представниця позивача в судове засідання не з`явилася. У поданій заяві без номера від 15.08.2025 просила суд розглядати справу без її участі на підставі наявних у матеріалах справи документів.

Відповідач в судове засідання не з`явився; жодних заяв/клопотань не подав, в тому числі щодо поновлення провадження у справі. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місцезнаходження згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул.Шевченка, 103, с.Кобилля Тернопільського (колишнього Збаразького) району Тернопільської області, 47334).

Мотиви, з яких суд виходить постановляючи ухвалу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У відповідності до ст. 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За визначенням, наведеним у статтях 1 та 3 Закону України Про Збройні Сили України, Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості.

Військові частини Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися, зокрема до заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, що передбачає й відсіч та стримування збройної агресії Російської Федерації.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України»).

Абзац п`ятий частини першої статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у актуальній редакції далі - Закон про мобілізацію) уточнює, що це - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до цього часу.

Згідно п.2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію в Україні» в Україні оголошена загальна мобілізація, яка відповідними Указами Президента України також неодноразово продовжувалася та на сьогоднішній день.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону про мобілізацію).

Пункт 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення), передбачає, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Пункт 252 розділу XIV Положення передбачає, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду, зокрема: проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону про мобілізацію, а також прийом громадян на військову службу за контрактом (пункт 1); військовослужбовці з військових частин, не задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, у порядку, визначеному Міністерством оборони України, можуть бути відрядженими для тимчасового заміщення посад у військових частинах, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, без виключення зі списків особового складу військових частин. Посади відряджених військовослужбовців не підлягають комплектуванню до їх повернення з відрядження або виникнення обставин незворотньої сили, що унеможливлюють таке повернення. Тимчасове виконання обов`язків за такими посадами може бути покладено на інших військовослужбовців або на цивільних осіб у порядку, визначеному пунктом 121 Положення. Після виконання завдань у військових частинах, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях, військовослужбовці повертаються до місць проходження служби, з яких були направлені у відрядження (пункт 4-1).

Аналіз вищенаведених нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим, з оголошенням воєнного стану на всій території України Збройні Сили України починають функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до Збройних Сил України, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка незадіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях, що в даному випадку мало місце та вбачається з наказу №190 від 19.069.2025, військовослужбовець ОСОБА_1 відряджений з ВЧ НОМЕР_1 Нацгвардії України до ВЧ НОМЕР_2 для перевезення особового складу на Запорізький напрямок.

На переконання суду, у цьому й полягає одна зі складових функціонування ЗСУ в умовах особливого періоду.

Тому, з урахуванням процесуальних прав військовослужбовця, у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України мова йде саме про переведення ЗСУ на воєнний стан. Ця норма процесуального права не містить виключень щодо ситуацій, коли здійснення конкретних завдань військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі у військовій частині ЗСУ під час воєнного стану, об`єктивно не перешкоджають йому приймати участь у судових засіданнях. У цьому випадку, до внесення змін у процесуальне законодавство, використання військовослужбовцем свого права, залежить від його власної совісті. Це не позбавляє суд права оцінювати ці дії з точки зору добросовісності учасника процесу.

У зв"язку з наведеним вище, доводи заявника щодо необхідності безпосередньої участі військовослужбовця як сторони по справі у виконанні бойових завдань чи участі у бойових діях як підстави для зупинення провадження у господарській справі, судом оцінюються критично та відхиляються як безпідставні.

Щодо документів на підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі), то відповідно до пункту 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №40 від 31 січня 2024, такими є довідки форми 5, 6 (додатки 21, 22), котрі видаються військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для подання за місцем вимоги.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 3 Закону № 389-VIII командир військової частини наділений повноваженнями видавати довідку за формою № 5, передбачену Інструкцією, про проходження військовослужбовцем військової служби у ЗСУ. А факт дії введеного Указом воєнного стану та пов`язаного з ним особливого періоду вказує на те, що у цей період ця довідка є достатнім, допустимим та належним доказом перебування цього військовослужбовця у складі ЗСУ, які переведені на воєнний стан. Водночас ця довідка за формою № 5 не може бути єдиним можливим відповідним доказом, оскільки інші довідки, надані у справі № 921/801/23 також жодним чином не протирічать та не спростовують належність підтвердження факту перебування відповідного військовослужбовця у складі ЗСУ, переведених на воєнний стан.

Згідно з долучених позивачем додаткових доказів, зокрема копії довідки №50/02/10/1-3749 від 20.06.2025 про проходження військової служби ОСОБА_1 (відповідає формі 5), копії Витягу з наказу №190 від 19.06.2025 командира Військової частини НОМЕР_1 щодо відрядження, вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 18.08.2023 року на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 2-го стрілецького батальйону та, згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.06.2025 №190, направлений у службове відрядження до Запорізької області (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) для перевезення особового складу. Інші довідки, в тому числі Військової частини НОМЕР_1 за №103 від 06.09.2023 та №2307 від 15.05.2024, лист №13559 від 13.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 протилежної інформації не містять.

Оскільки належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий згідно п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, то як вбачається із наявних у справі матеріалів, обставини перебування ОСОБА_1 з 15.08.2023 у складі Збройних Сил України під час дії воєнного стану в умовах особливого періоду, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація, підтверджуються належними та допустимими доказами.

Отже, відповідач у справі перебуває на військовій службі у зв`язку з оголошеною загальною мобілізацією та воєнним станом в державі і ця обставина жодним чином не спростована.

Щодо аргументів заявника про наявність підстав для поновлення провадження у справі, в обґрунтування яких позивач наводить висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20, у постанові у справі №757/5240/16-ц та постанові від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19, то суд зазначає, що такі судом розглядалися і судом надавалися відповідні висновки щодо обставин та доказів, про що зазначено в ухвалах від 09.01.2024, 09.01.2025, відтак, суд повторно такі доводи не розглядає.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Згідно п.2 ч.1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 3 частини першої статті 227 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року провадження у справі №921/801/23 зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 у складі військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу під час мобілізації та військового стану, то останній позбавлений можливості повною мірою реалізувати свої процесуальні права, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, в тому числі отримувати за місцем проживання процесуальні документи суду, подавати заяви по суті справи і заяви з процесуальних питань, а також надавати заперечення на заяви позивача у справі. Жодні докази у справі протилежного не підтверджують.

Чинним законодавством України не передбачено надання військовослужбовцям відпусток, відряджень, або днів відгулів для їхньої участі у судовому процесі, де вони виступають стороною спору.

Матеріали справи не містять доказів припинення проходження відповідачем військової служби під час мобілізації та військового стану, а отже підстава для зупинення провадження у справі не вичерпана.

Таким чином, позивачем не доведено, судом не встановлено зміни обставин, що послугували підставою для зупинення провадження у даній справі згідно з ухвалою суду від 09.01.2024, чи відсутності підстав для зупинення провадження у справі на даний час, тому у задоволенні клопотання про поновлення провадження суд відмовляє.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі зміни судової практики з даного питання, зокрема щодо доведення обставин наявності підстав для застосування п.3 ч.1 ст.227 ГПК України, зокрема застосування даної норми судом лише на підставі доказів залучення відповідної особи, військової частини, у якій вона проходить військову службу, до воєнних (бойових) дій у відповідному районі, тоді як довідка військової частини про перебування військовослужбовця на військовій службі у цій частині під час дії воєнного стану, складена відповідно до чинної Інструкції з діловодства ЗСУ, зокрема за формою №5, не вважатиметься належним або достатнім доказом як підстави застосування пункту 3 частини першої статті 227 ГПК України, чи зміни у процесуальному законодавстві, то позивач не позбавлений права на звернення з відповідним клопотанням до господарського суду про поновлення провадження у справі, зіславшись на таку зміну підстав.

Формування єдиної судової практики з даного питання є предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №754/947/22.

Керуючись ст.4, 6, 42, 46, 169, 230, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання без номера від 09.07.2025 (вх.№5029 від 09.07.2025) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 адвоката Тур О.Т. про поновлення провадження у справі №921/801/23, - відмовити.

2. Сторонам повідомити суд негайно про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України після її складення та підписання, може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.255-257 ГПК України.

Повну ухвалу складено 22.08.2025.

Суддя Н.О. Андрусик