РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2025Справа № 910/6769/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ"

до Житомирської обласної ради

про стягнення 52458,50 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житомирської обласної ради про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання та ремонт спільного майна у сумі 52458,50 грн, а саме:

- за період з 01 грудня 2021 року до 31 грудня 2024 року за нежитлове приміщення площею 90,7 кв.м. в розмірі 16779,50 грн;

- за період з 01 липня 2021 року до 31 грудня 2024 року за нежитлове приміщення площею 169,9 кв.м. в розмірі 35679,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати внесків на утримання спільного майна.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.06.2025 залишив позовну заяву без руху.

06.06.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло дві заяви про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6769/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

07.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Житомирська обласна рада є власником нежитлового приміщення загальною площею 90,7 кв.м., яке розташовано по майдану Соборному, 5/1 у м. Житомирі та нежитлового вбудованого приміщення виставки-магазину загальною площею 287,6 кв.м., яке розташоване по майдану Соборному, 3/2 у м. Житомирі.

За доводами позивача, в порушення норм Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статуту ОСББ відповідач не виконував зобов`язання зі сплати відповідних внесків на утримання спільного майна - нежитлового приміщення загальною площею 90,7 кв.м., яке розташовано по майдану Соборному, 5/1 у м. Житомирі та нежитлового вбудованого приміщення виставки-магазину загальною площею 169,9 кв.м., яке розташоване по майдану Соборному, 3/2 у м. Житомирі. При цьому частина нежитлового приміщення виставки-магазину площею 117,7 кв.м., яке розташоване по майдану Соборному, 3/2 у м. Житомирі перебуває в оренді ТОВ "Житомирський міський інформаційний центр-Телемережа", яке своєчасно сплачувало внески на користь ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ".

Так, у зв`язку з не виконанням відповідачем покладених на нього обов`язків зі сплати внесків позивач стверджує, що у відповідача виникла заборгованість у загальній сумі 52458,50 грн:

- за період з 01.12.2021 по 31.12.2024 в розмірі - 16779,50 грн за приміщення площею 90,7 кв.м.;

- за період з 01.07.2021 по 31.12.2024 в розмірі - 35679,00 грн за частину приміщення площею 169,9 кв.м.

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що Житомирська обласна рада жодного разу не отримувала повідомлення від ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" про прийняті рішення установчими зборами, в тому числі, повідомлення про рішення загальних зборів співвласників будинку №№ 3/2, 4 , 5/1 по Майдану Соборному та № 3 по вул. В. Бердичівській, оформленим протоколом №10 від 12.06.2020 щодо встановлення розмірів внеску, які спрямовуються на управління багатоквартирним будинком. Отже, відповідач зазначає, що позивач не виконує свої обов`язки, передбачені Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" в частині повідомлення співвласників багатоквартирного будинку про прийняті рішення установчими зборами та заборгованість відповідача виникла внаслідок бездіяльності позивача.

Також відповідач заперечив щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що справа є незначної складності, відсутність інформації про час, витрачений адвокатом на надання послуг позивачу та вважає завищеним розмір витрат на правову допомогу.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Власниками квартир та нежитлових приміщень житлового комплексу №5/1 по майдану Соборному у м. Житомирі, до якого входять житлові багатоквартирні будинки №3/2, 4, 5/1 та житловий багатоквартирний будинок №3 по вул. В. Бердичівська, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" (п. 1 Статуту ОСББ будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ", затвердженого установчими зборами співвласників будинку, протокол №1 від 26.02.2016).

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.04.2016 № 353 "Про зняття з балансу КП "ВЖРЕП № 3" Житомирської міської ради жилих будинків №№3/2, 4, 5/1 по вулиці Майдан Соборний та № 3 по вулиці Великій Бердичівській в м. Житомирі" та передачу їх в управління об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ", за результатами розгляду звернення голови правління ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" Комунальним підприємством "Виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство № 3" Житомирської міської ради знято з балансу житлові будинки №№3/2, 4 , 5/1 по вулиці Майдан Соборний та № 3 по вулиці Великій Бердичівській в м. Житомирі та передано в управління ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ".

На виконання вказаного рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.04.2016 № 353 комісією за участю представників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" та КП "ВЖРЕП №3" Житомирської міської ради 07.06.2016 був складений Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затверджений керівниками юридичних осіб 01.12.2017, згідно якого передано на баланс позивача - ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" житлові будинки та яким визначено активи і технічна документація, що передаються.

Територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирській області в особі Житомирської обласної ради належить на праві власності нежитлове вбудоване приміщення фотографії загальною площею 90,7 кв.м., яке розташоване у складі житлового комплексу за адресою: майдан Соборний, 5/1, м.Житомир (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1), де створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ", що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 121090954.

Також у територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирській області в особі Житомирської обласної ради належить на праві власності нежитлове вбудоване приміщення виставки-магазину загальною площею 287,6 кв. м., яке розташоване у складі житлового комплексу за адресою: майдан Соборний, 3/2, м.Житомир (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040).

Рішенням загальних зборів співвласників будинку №№ 3/2, 4 , 5/1 по Майдану Соборному та № 3 по вул. В. Бердичівській, оформленим протоколом №10 від 12.06.2020, затверджено розмір щомісячного внеску на утримання спільного майна (будинку та прибудинкової території) у сумі 5,00 грн/кв. м, який застосовується з 01.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує взятих себе зобов`язань зі сплати внесків на утримання спільного майна, у зв`язку із чим, за розрахунком позивача у відповідача виникла заборгованість зі сплати внесків у загальній сумі 52458,50 грн:

- за період з 01.12.2021 по 31.12.2024 в розмірі - 16779,50 грн за приміщення площею 90,7 кв.м. (майдан Соборний, 5/1, м.Житомир);

- за період з 01.07.2021 по 31.12.2024 в розмірі - 35679,00 грн за частину приміщення площею 169,9 кв.м. (майдан Соборний, 3/2, м.Житомир).

При цьому згідно із наявною у матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428867694 від 28.05.2025 частина нежитлового приміщення виставки-магазину площею 117,7 кв.м. перебуває в оренді ТОВ "Житомирський міський інформаційний центр-Телемережа". Таким чином, позивачем здійснено нарахування на частину нежитлового приміщення площею 169,9 кв.м. (287,6 - 117,7), яке розташоване у складі житлового комплексу за адресою: майдан Соборний, 3/2, м.Житомир.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказана норма законодавства встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні.

Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з пунктом 1 розділу II Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" (далі - Статут), затвердженого рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ", оформленого протоколом №1 від 26.02.2016, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Частинами 2, 3 статті 23 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Статтею 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

За змістом ч.2 ст.10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п.2, 3 розділу ІІІ Статуту вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання. До виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт будинку або зведення господарських споруд.

Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України, а також вимог Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Як підтверджено наявними у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 121090954 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428867694 від 28.05.2025 територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирській області в особі Житомирської обласної ради належить на праві власності нежитлове вбудоване приміщення фотографії загальною площею 90,7 кв.м., яке розташоване у складі житлового комплексу за адресою: майдан Соборний, 5/1, м.Житомир (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) та нежитлове вбудоване приміщення виставки-магазину загальною площею 287,6 кв. м., яке розташоване у складі житлового комплексу за адресою: майдан Соборний, 3/2, м.Житомир (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040).

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідач як власник зазначених вище нежитлових приміщень, розташованих за адресами: майдан Соборний, 5/1, у м. Житомир та майдан Соборний, 3/2, м.Житомир є співвласником спільного майна ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ", а отже зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати на рахунок позивача належні внески та платежі.

Рішенням загальних зборів співвласників будинку №№3/2, 4, 5/1 по Майдану Соборному та № 3 по вул. В. Бердичівській , оформленим протоколом №10 від 12.06.2020, затверджено розмір щомісячного внеску на утримання спільного майна (будинку та прибудинкової території) у сумі 5,00 грн/кв. м, який застосовується з 01.07.2020.

Доказів визнання недійсними рішення загальних зборів співвласників ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ", оформлених протоколом №2 від 13.06.2016 та протоколом №10 від 12.06.2020, про встановлення тарифів за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій суду не надано.

Розмір щомісячного внеску на утримання спільного майна (будинку та прибудинкової території) для нежитлових приміщень площею 90,7 кв.м. та площею 169,9 кв.м., яке належить на праві власності територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирській області в особі Житомирської обласної ради складає:

- за період з 01.12.2021 по 31.12.2024 в розмірі - 16779,50 грн за приміщення площею 90,7 кв.м. (майдан Соборний, 5/1, м.Житомир);

- за період з 01.07.2021 по 31.12.2024 в розмірі - 35679,00 грн за частину приміщення площею 169,9 кв.м. (майдан Соборний, 3/2, м.Житомир).

Докази сплати відповідачем нарахувань за утримання спільного майна (будинку та прибудинкової території) для нежитлових приміщень площею 90,7 кв.м. та площею 169,9 кв.м. у матеріалах справи відсутні.

У разі відмови співвласника сплачувати встановлені внески і платежі об`єднання має право звернутися до суду (частина 6 статті 13, частина 1 статті 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач відповідно до ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним свого обов`язку зі сплати за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у заявленому позивачем розмірі, як і не надав доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що він не отримував повідомлення від ОСББ "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" про прийняті рішення установчими зборами, зокрема, повідомлення про рішення загальних зборів співвласників будинку №№ 3/2, 4 , 5/1 по Майдану Соборному та № 3 по вул. В. Бердичівській, оформленим протоколом №10 від 12.06.2020 щодо встановлення тарифів за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, оскільки в силу приписів ст.14, 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", ст.6, 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" саме на відповідача покладено обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі і виконувати рішення зборів співвласників, а також надано право знайомитися з протоколами установчих та загальних зборів (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), власними листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування кожного із співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), а також за власний рахунок робити з них виписки і копії та отримувати їх копії в електронній формі. Разом з тим доказів звернення до позивача про ознайомлення із протоколом №10 від 12.06.2020 щодо встановлення тарифів за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та відмови позивача у задоволенні такої вимоги відповідач суду не надав.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 52458,50 грн заборгованості.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" про стягнення з Житомирської обласної ради заборгованості зі сплати внесків на утримання та ремонт спільного майна у сумі 52458,50 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у цьому випадку - витрати на правову допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із матеріалів справи, 28.05.2025 між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" (клієнтом) та Ярош Володимиром Васильовичем (адвокатом) укладений договір про надання професійної правничої допомоги № 3/25, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати клієнтові, яка полягає у представництві і захистові прав та інтересів клієнтів в судах усіх рівнів та інстанцій у відносинах з Житомирською обласною радою та/або з її уповноваженими підприємствами або іншими органами з управління комунальним майном у справі про стягнення заборгованості зі сплати внесків на користь клієнта за нежитлові приміщення площею 90,7 кв.м. та площею 169,9 кв.м. за адресою: майдан Соборний, 3/2, м.Житомир, реєстраційні номери об`єктів нерухомості: 1 та 040.

Відповідно до п.2.1. договору гонорар адвоката за професійну правничу допомогу є фіксованим, не залежить від обсягу правничої допомоги і становить 6500,00 грн.

Платіжною інструкцією №545 від 28.05.2025 позивач сплатив гонорар за договором про надання професійної правничої допомоги № 3/25 від 28.05.2025 у сумі 6500,00 грн.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 у справі №923/726/18).

За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позов відповідач заперечив щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що справа є незначної складності, відсутність інформації про час, витрачений адвокатом на надання послуг позивачу та зазначив, що вважає розмір витрат позивача на правову допомогу завищеним.

Суд зазначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 від 01.08.2019 у справі №915/237/18 Верховний Суд також наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Оцінка тих чи інших витрат сторін, як судових, здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Враховуючи ще наведене, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру.

При цьому суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №910/5410/19 наведена правова позиція викладена, згідно із якою самі лише посилання іншої сторони на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат.

Заперечення відповідача з приводу заявлених позивачем витрат на правову допомогу є необґрунтованими та не спростовують встановлених вище обставин правомірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу.

Щодо посилань відповідача на відсутність інформації про час, витрачений адвокатом на надання послуг позивачу, то суд зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18).

Оскільки сторонами у договорі визначено гонорар у фіксованому розмірі, то для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, а тому заперечення відповідача є необґрунтованими.

За таких обставин, витрати на правову допомогу в сумі 6500,00 грн є реальними, співмірними, відповідають критерію розумності та підтверджені матеріалами справи.

Керуючись приписами ст.129 ГПК України, суд дійшов висновку про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у сумі 6500,00 грн.

Відповідно до вимог ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

При цьому суд зазначає, що згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 № 4059-IX, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 3 028,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням зазначених положень, а також з огляду на обставини подання позивачем через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду із цим позовом становить 2422,40 грн (3028,00 х 0,8).

Суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору у зв`язку із сплатою судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Житомирської обласної ради (10014, Житомирська обл., місто Житомир, МАЙДАН ІМ. С.П.КОРОЛЬОВА, будинок 1, ідентифікаційний код 13576948) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "СОБОРНИЙ КВАРТАЛ" (10014, Житомирська обл., місто Житомир, МАЙДАН СОБОРНИЙ, будинок 3/2, ідентифікаційний код 40337822) заборгованість зі сплати внесків на утримання та ремонт спільного майна у сумі 52458,50 грн, витрати на правову допомогу у сумі 6500,00 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.08.2025.

Суддя С.О. Турчин