РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2025Справа № 910/5796/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Теофіпольської селищної рада Хмельницького району Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансєвропейська компанія" про стягнення 389 419,50 грн,

за участю представників:

позивача: Семченко Г.С.;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2025 року Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області (далі - Рада) звернулася до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансєвропейська компанія" (далі - Товариство) 389 419,50 грн штрафу за неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором поставки від 9 липня 2024 року № 336 у частині повної та своєчасної поставки обумовленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/5796/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

2 червня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника Ради надійшла заява від 31 травня 2025 року про його участь у засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку ухвалою суду від 9 червня 2025 року задоволено.

У підготовчому засіданні 12 червня 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення засідання на 17 липня 2025 року.

Учасники справи про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене засідання не забезпечили. Однак, 16 липня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про проведення засідання без участі позивача та його представника. У цьому ж клопотанні позивач не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 серпня 2025 року.

У судовому засіданні 19 серпня 2025 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначені засідання не забезпечив, заяв по суті спору не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд

ВСТАНОВИВ:

9 липня 2024 року за результатами проведення публічної процедури закупівлі UА-2024-07-02-008717-а між Радою та Товариством було укладено договір поставки № 336, за умовами якого останнє зобов`язалось поставити позивачу товар, а саме: пелети паливні з деревини хвойних порід, група 1,6 мм, ДСТУ-8358, ДК 021:2015-09110000-3 - тверде паливо, а Рада - прийняти й оплатити цей товар.

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до пунктів 2.1. та 6.3. договору його ціна визначена з урахуванням всіх витрат, податків та зборів постачальника та становить 907 800,00 грн без ПДВ. Строк поставки: з дати укладення договору до 15 жовтня 2024 року; місце поставки - селище міського типу Теофіполь Хмельницького району Хмельницької області. Передача товару Раді здійснюється за видатковою накладною, у якій сторони зазначають найменування Товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, ціну товару та його загальну вартість. Датою отримання товару за відповідною видатковою накладною є дата, проставлена у такій видатковій накладній представником замовника в день фактичної поставки товару.

За пунктами 3.1., 3.2. вказаного правочину замовник має можливість сплачувати вартість поставки частинами або за всю партію поставки відповідно до підписаних видаткових накладних. Оплата товару здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок, зазначений у реквізитах постачальника в договорі, на підставі видаткових накладних протягом 10-ти робочих днів.

Пунктом 5.3.1. договору визначений обов`язок Товариства забезпечити поставку обумовленого товару в терміни, встановлені цим правочином.

Відповідно до пункту 8.5. вказаного правочину, у разі недопоставки Товариством товару, останній зобов`язаний сплатити на користь Ради штраф у розмірі 50% від вартості недопоставленого товару, за умов, що товар не був допоставлений протягом 20-ти днів з моменту часткової поставки.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами зобов`язань за цим правочином. 3акінчення строку дії цього договору не звільняє сторін від відповідальності за порушення, що мали місце під час його дії (пункти 4.1. та 4.3. вказаного правочину).

У специфікації до договору сторони погодили найменування, кількість, ціну, строки й умови поставки товару, а саме: пелети паливні з деревини хвойних порід, група 1,6 мм, ДСТУ 8358, у кількості 170 тонн, загальною вартістю 907 800,00 грн без ПДВ.

Судом встановлено, що на виконання умов договору 9 серпня 2024 року здійснило часткову поставку обумовленого товару в кількості 24,15 тонн на загальну суму 128 961,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної від 9 серпня 2024 року № РН-0000044 на вищевказану суму. Цей товар був оплачений Радою у визначеному договором порядку за платіжною інструкцією від 19 серпня 2024 року № 277 (копія якої наявна в матеріалах справи).

Однак, у порушення умов вказаного правочину, обумовлений товар в кількості 145,85 тонн на суму 778 839,00 грн у визначений строк Товариство не поставило. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні й відповідачем до суду подані не були.

У зв`язку з цим Рада направила Товариству вимогу від 1 листопада 2024 року № 1318/02-39, у якій відмовила відповідачу в наданні згоди на розірвання договору та вимагала виконати визначений договором обов`язок Товариства в натурі до 15 листопада 2024 року. Копія вказаної вимоги з доказами її направлення на адресу відповідача засобами поштового зв`язку наявна в матеріалах справи. Однак, ця вимога була залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 651 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано факту поставки обумовленого договором товару лише в кількості 24,15 тонн на загальну суму 128 961,00 грн. Докази поставки товару в кількості 145,85 тонн на суму 778 839,00 грн у матеріалах справи відсутні й відповідачем до суду подані не були.

Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки заявлена Радою до стягнення сума штрафу в розмірі 389 419,50 грн є арифметично вірною відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовна вимога про стягнення з відповідача вказаної суми підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Ради підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансєвропейська компанія" (04123, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 35, офіс 27/5; ідентифікаційний код 44107468) на користь Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (30602, Хмельницька область, Хмельницький район, селище Теофіполь, вулиця Небесної Сотні, будинок 19; ідентифікаційний код 04405774) 389 419 (триста вісімдесят дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн 50 коп. штрафу та 4 673 (чотири тисячі шістсот сімдесят три) грн 03 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 25 серпня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко