ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 року м.Дніпро Справа № 904/37/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від відповідача: Петриченко В.В. (в залі суду);

від скаржника: Сивокозов О.М. (в залі суду);

інші учасники не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 (суддя Євстигнеєва Н.М., повний текст якої підписаний 31.03.2025) у справі №904/37/24

за заявою: Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, м. Дніпро

про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам (Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України)

у справі

за позовом Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор", смт. Васильківка Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Володимировича, смт. Васильківка Дніпропетровської області

про стягнення 1 720 000,00грн

Заінтересована особа-1: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області

Заінтересована особа-2: Державна казначейська служба України

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24 в задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в порядку ст. 336 ГПК України, відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що:

- Виконавець, звертаючись до суду із заявою в порядку ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 336 ГПК України зазначає, що ДПС України та Державна казначейська служба України мають не заборгованість перед Боржником, а мають не виконані зобов`язання з повернення коштів, про що надано письмові докази, яким Суд мав би надати оцінку, під час судового розгляду справи, та мав би враховувати під час прийняття рішення;

- Суд не дослідив у повному обсязі всі письмові докази, подані виконавцем, і саме через це Суд дійшов помилкових висновків та відмовив виконавцю у задоволенні заяви.

Мова йде про лист Державної податкової служби України від 16.12.2024 за вих. № 83782/6/04-36-24-14-12, який надано ФОП Петриченко В.В. на заяву, подану ним 02.12.2024 та 03.12.2024, і яким відмовлено ФОП Петриченко В.В. в поверненні коштів з рахунку СЕА ПДВ. Зазначений лист ФОП Петриченко В.В. долучив до матеріалів зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_7, а виконавець в свою чергу долучив до матеріалів заяви від 14.03.2025 за вих. № 2769 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам в порядку ст. 336 ГПК України.

Тобто, ФОП Петриченко В.В. звертався до Державної податкової служби України для повернення коштів з рахунку, які помилково зараховані на рахунок для електронного адміністрування податку, але отримав відмову в поверненні таких коштів.

Приватний виконавець звернувся до Державної казначейської служби України і встановив, що кошти на рахунку ФОП Петриченко наявні, і що це є саме коштами, зараховані на рахунок Фермерським господарством «Агрофірма «Віктор», , призначення платежу: за добрива рідкі азотні згідно рах№1 від 21.01.2021р. у сумі 1433333.33 грн., ПДВ - 20% 286666.67 грн., що підтверджено листом Державної казначейської служби України за вих. № 11-06-06/2763 від 05.02.2025 і Інформацією про рух коштів, яку також виконавцем додано до заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, в порядку ст. 336 ГПК України.

Тому, враховуючи викладене, виконавцем правомірно, законно, та у спосіб визначений і Законом України «Про виконавче провадження», і діючим ГПК України, обрано спосіб виконання саме звернення до Суду із заявою, в порядку статті 336 ГПК України, з урахуванням норм ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам.

Виконавець погоджується із доводами суду, що ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» має чітко визначений порядок звернення стягнення на кошти, що належить боржнику від третіх осіб, і що на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах.

В такому випадку стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому Законом.

Виконавець надав суду письмові докази, з яких вбачається, що звернення до суду із заявою лише регламентовано зазначеною ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Але, звертає увагу суду, що в прохальній частині заяви виконавець не просить суд накласти арешт на кошти, а саме просить звернути стягнення та зобов`язати зацікавлену особу - 1, 2 перерахувати кошти на рахунок виконавця.

Державна казначейська служба України у відзиві просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги приватного виконавця та залишити без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі № 904/37/24.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З урахуванням, що у даному випадку вирішувалось процедурне питання, а не здійснювався новий розгляд справи по суті позовних вимог, підстави для самовідводу колегії суддів на підставі ч.3 ст.36 ГПК України відсутні.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 11.04.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/37/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

16.04.2025 матеріали справи №904/37/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.04.2025 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (вх.44244) на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24; розгляд справи призначено на 14.08.2025.

13.08.2025 від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи, в якій просить:

- розглядати справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (вх.44244) на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24 за відсутності представника Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор»;

- задовольнити апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (вх.44244) на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24 в повному обсязі та скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 в справі № 904/37/24 повністю; прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву приватного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам в порядку ст. 336 ГПК України у повному обсязі.

14.08.2025 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення приватного виконавця і відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У січні 2024 року Фермерське господарство "Агрофірма "Віктор" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Володимировича безпідставно набуті кошти у розмірі 1 720 000,00грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 позовні вимоги Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" до Фізичної особи-підприємця Петриченко Віталія Володимировича про стягнення 1720 000,00грн задоволено.

03.04.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024, яке набрало законної сили 03.04.2024 видано наказ №904/37/24.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 у справі №904/37/24 скасовано; ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" до Фізичної особи-підприємця Петриченко Віталія Володимировича про стягнення 1 720 000,00грн відмовлено у повному обсязі.

15.07.2024 на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024, яка набрала законної сили 02.07.2024 видано наказ №904/37/24.

31 липня 2024 року від Фізичної особи-підприємця Петриченко Віталія Володимировича до господарського суду надійшла заява (вх. №36532/24 від 31.07.2024), в якій просить, в поворот виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 у справі № 904/37/24, стягнути з Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" грошові кошти у сумі 117 993,36грн, основну винагороду приватного виконавця у сумі 11 799,34грн, витрати виконавчого провадження у сумі 396,80грн та видати відповідний наказ.

Ухвалою суду від 26.08.2024 заяву Фізичної особи-підприємця Петриченко Віталія Володимировича про поворот виконання судового рішення задоволено частково.

28.08.2024 на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2024, яка набрала законної сили 26.08.2024 видано наказ №904/37/24 про стягнення з Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" на користь Фізичної особи-підприємця Петриченко Віталія Володимировича грошових коштів в сумі 117 993,36грн.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2024 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 904/37/24 скасовано, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 у даній справі залишено в силі; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Володимировича на користь Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" 51 600,00грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 та постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2024, які набрали законної сили 20.11.2024 видано наказ №904/37/24 від 09.12.2024.

16 грудня 2024 року Фермерське господарство "Агрофірма "Віктор" направило на адресу приватного виконавця заяву про примусове виконання наказів господарського суду від 09.12.2024 (а.с.45 том 3).

Приватним виконавцем 16 грудня 2024 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення коштів з ФОП Петриченка В.В. на користь стягувача. Постановами про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2024 ВП №76796783 та ВП № 76797642 зобов`язано боржника протягом 5-ти днів подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно (а.с.49, 51 том 3).

Боржником до офісу виконавця подано декларацію про майновий та фінансовий стан.

Дослідивши подані документи, виконавцем встановлено, що річний дохід відповідно до декларації складає сьому частину від суми боргу за судовим рішенням, належний на праві власності автомобіль боржник використовує з метою отримання доходу (так як боржник веде господарську діяльність), середня вартість земельної ділянки, що зареєстрована за боржником, складає 57 000 грн. Отже, загальний обсяг коштів та майна, що належить боржнику на праві власності, не покриває суму боргу за наказами № 904/37/24 від 09.12.2024.

27.01.2025 приватний виконавець направив вимогу на адреси Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області, в якій просив надати підтвердження надходження коштів у сумі 1720000,00грн на рахунок ФОП Петриченко В.В. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість № UA0349777 в Казначействі України, та чи перебувають ці кошти на рахунку № НОМЕР_1 в Казначействі України (а.с.74 том 3).

Згідно з інформацією Державної казначейської служби України від 05.02.2025 № 11-06-06/2763 (а.с.75-76 том 3) в Казначействі в системі електронного адміністрування податку на додану вартість Петриченку В.В. відкрито рахунок № НОМЕР_1 , який функціонує. В розумінні Глави 72 Цивільного кодексу України, електронні ПДВ -рахунки не є банківськими рахунками, якими платник може самостійно розпоряджатися. Крім того, на рахунки в СЕА ПДВ не поширюється дія Закону України "Про виконавче провадження".

У березні 2025 року приватний виконавець звернувся до господарського суду із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, які мають заборгованість перед боржником (в порядку стаття 336 ГПК України).

Заява приватного виконавця мотивована тим, що під час проведення виконавчих дій, із судового рішення у справі № 160/6864/21 стало відомо наступні обставини справи.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом частково задоволено адміністративний позов Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" до Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Державна казначейська служба України, фізична особа-підприємець Петриченко В.В. про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду зобов`язано Державну податкову службу України вчинити дії, в тому числі подати висновок до Державної казначейської служби України, щодо повернення коштів у розмірі 1 720 000,00 грн. з рахунку платника ПДВ відкритого на ім`я ФОП Петриченко В.В. НОМЕР_1 на рахунок ФГ "Агрофірма "Віктор", який відкритий в АТ "КБ "ПриватБанк", МФО 305299.

Зазначене судове рішення виникло внаслідок того, що 22.01.2021 при проведенні розрахунків по господарським операціям з ФОП Петриченко В.В. по оплаті за добрива рідкі азотні по рахунку № 1 від 21.01.2021 на загальну суму 1 720 000,00 грн, ФГ "Агрофірма "Віктор" допущено помилку в платіжному дорученні № 1688 від 22.01.2021, а саме помилково вказано рахунок ФОП Петриченка В.В. № НОМЕР_1 , який є рахунком третьої особи у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. На письмове звернення ФГ "Агрофірма "Віктор" до податкового органу щодо повернення помилково сплачених грошових зобов`язань, позивач отримав відмову, оскільки ПК України не передбачено перерахування коштів з електронного рахунка одного платника на поточний рахунок іншого платника.

Приватний виконавець вважає, що кошти, які Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/37/24 стягнуто з ФОП Петриченка В.В. на користь ФГ "Агрофірма "Віктор", є коштами, сплаченими ФГ "Агрофірма "Віктор" за договором № 1 від 21.01.2021, і знаходяться на рахунку ФОП Петриченка В.В., призначеного для електронного адміністрування податку.

ФОП Петриченко В.В., з`явившись до офісу приватного виконавця, долучив до матеріалів зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_7 відповідь Державної податкової служби України від 16.12.2024, за вих. № 83782/6/04-36-24-14-12.

Зі змісту наданої відповіді вбачається, що відповідно до абзацу 2 п. 200-1.6 ст. 200-1 ПКУ у разі, якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 01 липня 2015 року. Проте, ФОП Петриченко В.В. не має можливості подати таку заяву, оскільки кошти на рахунку для електронного адміністрування податку не є його власними коштами, а отже, подати заяву про повернення помилково зарахованих коштів з метою отримання таких коштів на власний рахунок платника ПДВ не представляється можливим, так як судовими рішеннями у справах № 904/37/24 та №160/6864/21 встановлено, що кошти у розмірі 1 720 000,00 грн. є коштами третьої особи - ФГ "Агрофірма "Віктор".

Згідно із заявою від 03.03.2025 на адресу приватного виконавця, Петриченко В.В. просив першочергово звернути стягнення на кошти, які перебувають на рахунку в Казначействі України.

Приватний виконавець вважає, що дієвим способом виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 буде звернення стягнення на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, який відкритий ФОП Петриченко В.В. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість № UA0349777 в Казначействі України, та які зараховані на цей рахунок ФГ "Агрофірма "Віктор".

Приватний виконавець при цьому, посилається на приписи статей 10, 53 Закону України "Про виконавче провадження".

26.03.2025 Приватний виконавець надав письмові пояснення, в яких уточнив вимоги, викладені у п.2 заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та просив:

- звернути стягнення на грошові кошти, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в Казначействі України, який відкрито боржником, Фізичною особою-підприємцем Петриченком Віталієм Володимировичем, РНОКПП НОМЕР_2 , код банку (МФО) 899998 для електронного адміністрування податку на додану вартість, та які зараховані на зазначений рахунок стягувачем ФГ "Агрофірма "Віктор" , у розмірі залишку станом на 31.01.2025, що складає 1 665 182,16 грн., для виконання зобов`язань за наказом № 904/37/24 від 09 грудня 2024 року про стягнення з Фізичної особи-підприємця Петриченко Віталія Володимировича (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" (ідентифікаційний код 21895248; пров. Театральний, буд. 20, смт. Васильківка, Синельниківський р., Дніпропетровська обл., 52600) грошові кошти в сумі 1 720 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 25 800,00 грн., шляхом зарахування зазначених коштів з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в Казначействі України на рахунок для обліку депозитних сум приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_3 ) НОМЕР_4 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, з метою подальшого перерахування вказаних коштів на рахунок Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Васильківка, провулок Театральний, будинок 20, ідентифікаційний код: 21895248), за зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_7;

- зобов`язати Державну податкову службу України (, 49005 м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17А, тел. , ) надати Державній казначейській службі України реєстр (або передбачений чинним законодавством пакет документів необхідний для перерахування коштів з рахунку СЕА ПДВ) для перерахування коштів з рахунку відкритому для СЕА ПДВ UA0349777 в Казначейство України на рахунок приватного виконавця Сивокозова О.М. НОМЕР_4 в АТ КБ "Приват Банк", з метою подальшого перерахування вказаних коштів на рахунок Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Васильківка, провулок Театральний, будинок 20, ідентифікаційний код: 21895248), за зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_7;

- зобов`язати Державну казначейську службу України (, 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, тел. , факс e-mail: ) перерахувати кошти у розмірі 1 665 182,16 грн., які знаходяться на рахунку відкритому для СЕА ПДВ UA0349777 UA0349777 в Казначействі України, на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича НОМЕР_4 в АТ КБ "Приват Банк" (РНОКПП НОМЕР_3 , 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, приміщення 67, кімната 402, приміщення 61, кімната 404, тел.: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з метою подальшого перерахування вказаних коштів на рахунок Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" (52600, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Васильківка, провулок Театральний, будинок 20, ідентифікаційний код: 21895248), за зведеним виконавчим провадженням № НОМЕР_7.

Заява про уточнення вимог заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам обґрунтована наступним.

Кошти, на які виконавець просить звернути стягнення перебувають на рахунку, відкритому в Державній казначейській службі України. Власником рахунку НОМЕР_1 , на якому знаходяться помилково зараховані кошти, є ФОП Петриченко В.В. Тобто, особа у якої необхідно витребувати кошти є Державна казначейська служба України, яка перерахує кошти з рахунку клієнта, але виключно на підставі реєстру ДПС України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24 в задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в порядку ст. 336 ГПК України, відмовлено.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували те, що заінтересовані особи-1, 2 (Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України) у цій справі мають беззаперечну заборгованість перед Петриченком В.В. або рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення заборгованості з цих осіб на користь Петриченка В.В. (приватним виконавцем до справи такі докази не надано). Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в порядку ст. 336 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Частиною 5 ст. 336 ГПК України визначено, що суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах), електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили

Тобто, як ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження», так і ст. 336 ГПК України регламентують питання накладення арешту (звернення стягнення) на кошти, які перебувають на рахунках винятково у: банках; інших фінансових установах; небанківських надавачах платіжних послуг; емітентах електронних грошей.

Відповідно до абз.1 п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з пунктом 4 Положення № 215, Казначейство, зокрема забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.

Тобто, Казначейство не є суб`єктом, визначеним у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 336 ГПК України, на рахунки в якому може бути накладений арешт (звернено стягнення на кошти).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 16.07.2015 № 643-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не поширюється Дія Закону України "Про виконавче провадження", зокрема на кошти, що перебувають на таких рахунках, не може бути: накладено арешт, звернено стягнення.

Вимоги, сформовані відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» до набрання чинності цим Законом щодо коштів, які перебувають на рахунках у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, вважаються анульованими.

Крім того, пункт 7 частини третьої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1404-VII «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Абзац другий частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачає, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання.

Отже, законодавство містить норми щодо заборони звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках у СЕА ПДВ.

Механізм проведення розрахунків із використанням рахунків в СЕА ПДВ встановлено та регламентовано статтею 2001 Податкового кодексу України та Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 та пункту 2001.6 статті 2001 ПК України, перерахування коштів з рахунків у СЕА ПДВ до бюджету або на поточний рахунок платника за його заявою здійснюється Казначейством на підставі реєстру ДПС.

Згідно з Порядком № 569, електронний рахунок в СЕА ПДВ відкривається/закривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі виключно на підставі реєстру платників податку, який надсилає ДПС.

Відповідно до пунктів 5, 7, 21, 26 Порядку № 569, всі операції щодо відкриття/закриття рахунків в СЕА ПДВ, перерахування сум податку з них, а також повернення помилково або надміру сплачених коштів, здійснюються Казначейством виключно на підставі реєстрів ДПС.

Враховуючи зазначене, СЕА ПДВ працює в автоматичному режимі та на підставі алгоритмів, розроблених відповідно до статті 2001 Кодексу та Порядку № 569, водночас питання щодо повернення коштів, сплачених на рахунок в СЕА ПДВ, лежить у площині вирішення ДПС.

Лише після отримання реєстру ДПС про перерахування відповідної суми коштів на користь суб`єктів господарської діяльності Казначейство може забезпечити його виконання, тобто перерахування коштів.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Статтею 79 визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання";

З огляду на викладене, Господарським судом обґрунтовано встановлена відсутність підстав для задоволення заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, а саме заявником (стягувачем) не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами факт наявності заборгованості заінтересованих осіб-1,2.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/37/24 - залишити без змін.

Судові витрати Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 21.08.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд