ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 925/607/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техноекс"

до Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради

про стягнення 206863,94 грн.

Представники учасників справи:

Позивач Файдюк С.М., адвокат;

Відповідач Севастьянова А.В., адвокат.

Секретар судового засідання Драченко Т.О.

Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду.

1.1. 28.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техноекс" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради.

1.2. Змістом позову є майнова вимога стягнути з відповідача на користь позивача 117745,76 грн боргу за поставлений товар за договором поставки товару №711 від 12.07.2023, 6096,96 грн 3 % річних, 23197,79 грн інфляційних втрат, 59823,43 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач неналежно виконав зобов`язання з оплати за поставлений товар відповідно до умов укладеного сторонами договору поставки.

1.4. 02.06.2025 суд ухвалив позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив о 10 год. 00 хв. 09.07.2025.

1.5. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу, представнику позивача адвокату Файдюку С.М. та відповідачу, яку 03.06.2025 доставлено до їх електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 39-40).

1.6. 18.06.2025 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у позові повністю (а.с. 41-43)

1.7. В обґрунтування заперечень проти позову вказав, що 21.07.2023 на виконання умов п. 4.2 договору відповідач сплатив позивачу 30% від вартості товару в сумі 211942,37 грн, в т.ч. ПДВ 35323,73 грн. У зв`язку зі сплатою відповідачем суму здійсненого платежу зареєстрував податкову накладну. 29.08.2023 після поставки товару відповідач сплатив позивачу 376786,43 грн. Решта суми у розмірі ПДВ, що становить 117745,76 грн підлягала сплаті відповідачем після реєстрації позивачем податкової накладної на вартість поставленого товару. Станом на 17.06.2025 позивач не виконав зобов`язання щодо реєстрації податкової накладної на суму вартості поставленого товару. Порушення позивачем вимог ст. 201.10 Податкового кодексу України щодо своєчасної реєстрації податкової накладної позбавило права відповідача включити зазначені суми ПДВ до складу податкового кредиту та не дало можливості скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму незареєстрованих податкових накладних. Отже, у відповідача не виникло обов`язку сплати позивачу суми ПДВ у розмірі 16,67%, що становить 117745,76 грн, оскільки позивач не виконав своїх зобов`язань за договором та не зареєстрував податкову накладну.

1.8. 19.06.2025 суд ухвалив призначити судове засідання об 11 год. 30 хв. 23.07.2025, повідомив, що судове засідання о 10 год. 00 хв. 09.07.2025 не відбудеться у зв`язку з призовом судді Гладуна А.І. на навчальні збори на базі військової частини за програмою підготовки офіцерів запасу.

1.9. 23.06.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що виконав своє зобов`язання з реєстрації податкових накладних в повному обсязі на суму поставленого товару вартістю 706474,56 грн, в т. ч. ПДВ 117745,76 грн, що нівелює твердження відповідача про невиконання позивачем умов договору. Визначення сторонами у договорі обов`язку постачальника (продавця) здійснити реєстрацію податкової накладної у ЄРПН протягом передбаченого законодавством строку не призводить до зміни характеру відповідних правовідносин із податкових на господарські. Позивач ствердив, що відповідач, будучи обізнаним з тим, що позивач склав та зареєстрував податкову накладну №1091 від 15.08.2023 на суму 494532,19 грн з врахуванням ПДВ 82422,03 грн, у відзиві не надав жодних пояснень щодо використання ним податкового кредиту в сумі ПДВ 82422,03 грн за цією податковою накладною (а.с. 55-57).

1.10. 02.07.2025 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с. 73).

1.11. 03.07.2025 позивач подав суду клопотання, у якому просив витребувати у Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси. вул. Хрещатик, буд. 235) наступну інформацію: Чи відображались Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради () в поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість податкові накладні №984 від 21.07.2023 на суму 211942,37 грн (35323,73 грн ПДВ) та №1091 від 15.08.2023 на суму 494532,19 грн (82422,03 грн ПДВ), складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податків Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техноекс" ()? Чи формувався Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (), як покупцем товару, податковий кредит за фактом поставки товару на суму ПДВ 117745,76 грн з податкових накладних №984 від 21.07.2023 (35323,73 грн ПДВ) та №1091 від 15.08.2023 (82422,03 грн ПДВ), складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податків - Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техноекс" ()? (а.с. 77-78).

1.12. В обґрунтування клопотання про витребування доказів позивач зазначив, що з метою з`ясування фактичних обставин щодо використання відповідачем податкового кредиту з ПДВ за податковими накладними №984 від 21.07.2023 та №1091 від 15.08.2023, зареєстрованими позивачем в ЄРПН, представником позивача було подано адвокатський запит до Головного управління ДПС у Черкаській області. У запиті представник позивача просив надати інформацію щодо формування відповідачем податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 117745,76 грн, яка має суттєве значення для правильного вирішення спору. Підтвердження факту включення відповідачем сум ПДВ за вказаними податковими накладними до складу податкового кредиту спростує твердження про неможливість реалізації права на податковий кредит та може свідчити про фактичне прийняття поставленого товару. Проте ГУ ДПС у Черкаській області у листі від 24.06.2025 №15375/6/23-00-04-08-05 відмовило у наданні вказаної інформації представнику позивача адвокату Файдюку С.М. інформації, оскільки вказана інформація є з обмеженим доступом, що унеможливлює її самостійне отримання позивачем.

1.13. 23.07.2025 відповідач подав до суду заяву, у якій заперечив проти витребування у ГУ ДПС інформації, оскільки адвокат Файдюк С.М. звертався із аналогічним запитом до відповідача та запитував аналогічну інформацію, на яку відповідач надав відповідь (а.с. 84, 88).

1.14. 23.07.2025 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Файдюк С.М. та представник відповідача адвокат Севастьянова А.В.

1.15. Представник позивача адвокат Файдюк С.М. у судовому засідання просив клопотання про витребування доказів задовольнити.

1.16. Представник відповідача адвокат Севастьянова А.В. судовому засіданні yt заперечила проти клопотання позивача про витребування доказів.

1.17. 23.07.2025 суд ухвалив клопотання позивача про витребування доказів задовольнити, ухвалив витребувати у Головного управління ДПС у Черкаській області інформацію, вказану у клопотанні. Встановив строк виконання ухвали суду до 30.07.2025.

1.18. 23.07.2025 суд ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні до 16 год. 00 хв. 31.07.2025.

1.19. 30.07.2025 Головне управління ДПС у Черкаській на виконання ухвали суду повідомило (лист №5428/5/23-00-13-04-04 від 29.07.2025), що згідно з даних бази Єдиного реєстру податкових накладних податкова накладна №984 від 21.07.20236 на суму ПДВ 35323,73 грн зареєстрована 11.08.2023 та відображена платником КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" () у податковій декларації з ПДВ за липень 2023 року від 18.08.2023 № в розділ II податковий кредит; податкова накладна №1091 від 15.08.2023 на суму ПДВ 82422,03 грн зареєстрована 29.08.2023, у податковій звітності з ПДВ платником КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" у розділі II податковий кредит податкової декларації з ПДВ не відображалась (а.с. 110).

1.20. 31.07.2025 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Файдюк С.М. та представник відповідача адвокат Севастьянова А.В.

1.21. Представник позивача адвокат Файдюк С.М. у судовому засідання просив позов задовольнити повністю.

1.22. Представник відповідача адвокат Севастьянова А.В. судовому засіданні просила у позові відмовити повністю.

1.23. 31.07.2025 суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Суд ухвалив відкласти ухвалення та проголошення рішення суду у справі до 12 год. 30 хв. 01.08.2025.

1.24. 01.08.2025 у судовому засіданні взяли участь представник позивача адвокат Файдюк С.М. та представник відповідача адвокат Севастьянова А.В.

1.25. Керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 01.08.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду у справі №925/607/25.

Вислухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати за поставлений товар за договором поставки товару.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання на підставі договору поставки; виконання позивачем свого обов`язку у зобов`язанні та поставки відповідачу товару; виконання відповідачем обов`язку з реєстрації податкових накладних на суму поставленого товару; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару; строк виконання відповідачем грошового зобов`язання; розмір невиконаного грошового зобов`язання; період прострочення виконання грошового зобов`язання; підстави та порядок нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 12.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техноекс" (постачальник) та Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (покупець) уклали договір поставки №711, за умовами пункту 1.2 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується прийняти й оплатити постачальнику коліна, переходи, заглушки сталеві (надалі товар) по номенклатурі, в кількості, по цінах, що вказані в додатку до договору - Специфікації, яка є його невід`ємною частиною цього договору (додаток №1) (а.с. 9-12).

Відповідно до умов договору сторони домовилися:

п. 3.2 ціна договору становить 759754,56 грн у тому числі ПДВ 126625,76 грн;

п. 4.2 покупець після пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару здійснює часткову оплату шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальник в розмірі 30% від вартості замовленої партії товару протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Протягом 5 банківських днів з дати поставки партії товару на підставі підписаних сторонами видаткових накладних на товар покупець проводить розрахунок за отриманий товар в розмірі 53,33 % від вартості товару (в разі, якщо постачальник є платником ПДВ, або проводить остаточний розрахунок, якщо постачальник не є платником ПДВ).

Сума ПДВ - 16,67% сплачується покупцем постачальнику протягом 5 банківських днів з дня реєстрації постачальником податкової накладної відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України;

п. 7.2 покупець за затримку оплати товару сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, від вартості неоплаченого товару за кожен день такого прострочення;

п. 7.9 постачальник зобов`язується оформити податкову накладну відповідно до вимог діючого законодавства, зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних і надати її покупцеві в строки, передбачені законодавством. У разі порушення даного зобов`язання постачальник в беззаперечному порядку у дводенний термін з дати отримання вимоги покупця зобов`язується компенсувати покупцеві суму податку на додану вартість по операції щодо якої не було виконано умови даного договору.

3.1.2. Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату товару від 20.07.2023 №1014 на суму 209256,24 грн з ПДВ та від 20.07.2023 №1021 на суму 497218,32 грн з ПДВ (а.с. 19-20).

3.1.3. На виконання договору 21.07.2023 відповідач перерахував в якості попередньої оплати 211942,37 грн, у підтвердження чого позивач подав виписку АТ "УКРСИББАНК" за період з 21.07.2023 до 17.06.2024 (а.с. 21).

3.1.4. 21.07.2023 позивач сформував та 14.08.2023 зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №984 на суму отриманої передоплати у розмірі 211942,37 грн (а.с. 24-25).

3.1.5. На виконання договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 706474,56 грн, в т.ч. ПДВ 117745,76 грн, на підставі видаткових накладних: №1110 від 15.08.2023 на суму 497218,32 грн та №1111 від 15.08.2023 на суму 209256,24 грн та товарно-транспортних накладних від 15.08.2023 №2308151 та №2308152 (а.с. 16-18).

3.1.6. 15.08.2023 позивач сформував та 29.08.2023 зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1091 на загальну суму 494532,19 грн з ПДВ 82422,03 грн (на різницю між вартістю поставки товару 15.08.2023 у розмірі 706 474,56 грн та сумою внесеної 21.07.2023 передоплати у розмірі 211942,37 грн) (а. с. 22-23).

3.1.7. 29.08.2023 за поставлений товар відповідач сплатив позивачу 376786,43 грн.

3.1.8. 23.01.2025 позивач та відповідач склали та підписали акт звірки розрахунків за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 з рахунку №631, у якому підтвердили, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 117745,76 грн боргу за поставлений товар (а.с. 26).

3.1.9. 11.04.2025 позивач надіслав відповідачу претензію №2504112, у якій просив у триденний термін з дня отримання даної претензії сплатити 117745,76 грн боргу, а також 55023,27 грн пені, 5632,44 грн 3% річних та 22218,04 інфляційних втрат (а.с. 27-29).

3.1.10. За розрахунком позивача заборгованість відповідача за поставлений товар становить 117745,76 грн (706474,56 (сума поставленого товару) за вирахуванням сплаченої відповідачем суми попередньої оплати у розмірі 211942,37 та 376786,43 грн сплачених відповідачем за поставлений товар) (а.с. 30).

3.1.11. За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат становить 23197,79 грн за період з 01.09.2023 до 30.04.2025; розмір 3% річних становить 6096,96 грн за період з 06.09.2023 до 27.05.2025; розмір пені становить 59823,43 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на підставі п. 7.2 договору за період з 06.09.2023 до 28.05.2025 за 631 день (а.с. 30).

3.2. Відповідач на спростування доводів позивача подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.2.1. 18.09.2023 податковим органом зупинено реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 1153 від 18.09.2023 до податкової накладної № 1091 від 15.08.2023 (а.с. 46-50).

3.3. Відповідно до частини першої та другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

3.4. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.5. На підставі поданих сторонами доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані сторонами докази суд визнає належними.

3.6. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

3.7. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову сторони подали письмові докази. Суд не встановив, що докази подані сторонами отримані з порушенням закону. Докази подані сторонами суд визнає допустимими.

3.8. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

3.9. Подані сторонами докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані сторонами, суд визнає достовірними.

3.10. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

3.11. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.12. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

3.13. Докази витребувані судом:

3.14. На виконання ухвали суду від 23.07.2025 Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило, що згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних накладна №984 від 21.07.20236 на суму ПДВ 35323,73 грн зареєстрована 11.08.2023 та відображена платником КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" () у податковій декларації з ПДВ за липень 2023 року від 18.08.2023 № в розділ II податковий кредит; податкова накладна №1091 від 15.08.2023 на суму ПДВ 82422,03 грн зареєстрована 29.08.2023, у податковій звітності з ПДВ платником КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" у розділі II податковий кредит податкової декларації з ПДВ не відображалась.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.4. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.5. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих позивачем, суд, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та визнає встановленими наступні обставини:

4.5.1. між сторонами виникло майново-господарське зобов`язання на підставі договору поставки товару №711 від 12.07.2023;

4.5.2. позивач зобов`язання з поставки товару виконав повністю та поставив відповідачу товар вартістю 706474,56 грн;

4.5.3. відповідач зобов`язання зі сплати за товару виконав частково та сплатив позивачу 588728,80 грн

4.5.4. розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 117745,76 грн

4.5.5. строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару закінчився 05.09.2023;

4.5.6. прострочення виконання зобов`язання з оплати товару розпочалося 06.09.2023.

4.5.7. 21.07.2023 позивач сформував та 14.08.2023 зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №984 на суму отриманої передоплати у розмірі 211942,37 грн;

4.5.8. 15.08.2023 позивач сформував та 29.08.2023 зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1091 на загальну суму 494532,19 грн з ПДВ 82422,03 грн (на різницю між вартістю поставки товару 15.08.2023 у розмірі 706 474,56 грн та сумою внесеної 21.07.2023 передоплати у розмірі 211942,37 грн);

4.5.9. 18.09.2023 податковим органом зупинено реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних поданий позивачем Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 1153 від 18.09.2023 до податкової накладної № 1091 від 15.08.2023/

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися учасники справи, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

5.2. Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

5.3. Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.

5.4. Дослідивши зміст та характер зобов`язань, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

5.5. Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

5.6. Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

5.7. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

5.8. Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

5.9. Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.10. Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

5.11. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

5.12. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.13. Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

5.14. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар.

5.15. Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

5.16. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.17. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.18. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

5.19. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

5.20. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

5.21. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.22. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.23. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

5.24. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

5.25. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

5.26. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.27. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

5.28. Відповідно до змісту пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг;

5.29. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2. статті 198 Податкового кодексу України).

5.30. Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України) податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 365 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

5.31. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

5.32. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

5.33. Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

5.34. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7. статті 201 Податкового кодексу України).

5.35. Відповідно до пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1. Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору поставки товару.

6.2. Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару.

6.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та отримати плату за поставлений товар з урахування інфляційних втрат та 3% річних, а також пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

6.4. Правовідносини між сторонами у справі є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки. Відносин сторін в частині обов`язку продавця скласти та зареєструвати податкові накладні у зв`язку з поставкою/оплатою товару врегульовані нормами податкового законодавства.

6.5. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.6. Позивач виконав свій обов`язок у зобов`язанні та поставив відповідачу товар вартістю 706474,56 грн, який відповідач прийняв на підставі видаткових накладних, підписавши їх.

6.7. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

6.8. У пункті 4.2 договору сторони врегулювали порядок та строк оплати товару: покупець після пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару здійснює часткову оплату шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальник в розмірі 30% від вартості замовленої партії товару протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку. Протягом 5 банківських днів з дати поставки партії товару на підставі підписаних сторонами видаткових накладних на товар покупець проводить розрахунок за отриманий товар в розмірі 53,33 % від вартості товару (в разі, якщо постачальник є платником ПДВ, або проводить остаточний розрахунок, якщо постачальник не є платником ПДВ). Сума ПДВ - 16,67% сплачується покупцем постачальнику протягом 5 банківських днів з дня реєстрації постачальником податкової накладної відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України.

6.9. Відповідач зобов`язання з оплати товару у розмірі 117745,76 грн, що дорівнює сумі податку на додану вартість у ціні товару не виконав та ствердив, що позивач не виконав зобов`язання щодо реєстрації податкової накладної на суму 376786,43 грн. Порушення позивачем вимог ст. 201.10 Податкового кодексу України щодо своєчасної реєстрації податкової накладної позбавило права відповідача включити зазначені суми ПДВ до складу податкового кредиту та не дало можливості скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму податкового кредиту у зв`язку з придбанням товару. На переконання відповідача обов`язок сплати позивачу суму ПДВ у розмірі 16,67%, що становить 117745,76 грн у нього не виник.

6.10. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Платник податку зобов`язаний скласти податкову на дату виникнення податкових зобов`язань. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку як попередня оплата (аванс).

6.11. Позивач ствердив, що виконав свій обов`язок з реєстрації податкових накладних в повному обсязі на суму поставленого товару 706474,56 грн, в т. ч. ПДВ 117745,76 грн. Суд встановив, що позивач зареєстрував податкові накладні в ЄРПН на загальну суму поставки, а саме: податкову накладну №984 на суму попередньої оплати у розмірі 211942,37 грн, в т.ч. ПДВ 35 330,79 грн та податкову накладну №1091 на суму 494532,19 грн в т.ч. ПДВ 82422,03 грн (на різницю між вартістю поставки товару у розмірі 706 474,56 грн та внесеною 21.07.2023 сумою передоплати у розмірі 211 942,37 грн.

6.12. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про виконання позивачем, передбаченого договором та законом, обов`язку зареєструвати податкову накладну у зв`язку з продажем товару.

6.13. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку; дата отримання платником податку товарів/послуг.

6.14. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту

6.15. На дату списання коштів з рахунку позивача в сумі 211942,37 у позивача виникло право на нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, у розмірі 35330,79 грн й позивач таким правом скористався на підставі зареєстрованого позивачем податкової накладної №984

6.16. 15.08.2023 позивач сформував та 29.08.2023 зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1091 на загальну суму 494532,19 грн з ПДВ 82422,03 грн (на різницю між вартістю поставки товару 15.08.2023 у розмірі 706 474,56 грн та сумою внесеної 21.07.2023 передоплати у розмірі 211942,37 грн);

6.17. Відповідачем правом на податковий кредит не скористався та не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 82422,03 грн на підставі отриманої податкової накладної №1091.

6.18. Відповідач ствердив, що зареєстрована позивачем податкова накладна №1091 містила помилки у номенклатурі товару, у зв`язку з чим відповідач не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість в розмірі 82422,03 грн на підставі отриманої податкової накладної №1091.

6.19. У зв`язку з виявленими розбіжностями у номенклатурі товару у податковій накладній № 1091 від 15.06.2023 та видаткових накладних №1110 від 15.08.2023 на суму 497218,32 грн та №1111 від 15.08.2023 на суму 209256,24 грн позивач на вимогу відповідача склав та подав до податкового органу для реєстрації розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної № 1091.

6.20. 18.09.2023 податковим органом зупинено реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних поданий позивачем Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 1153 від 18.09.2023 до податкової накладної № 1091 від 15.08.2023

6.21. Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

6.22. Помилки у податковій накладній №1091, які виявили сторони, не заважали ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (това, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що зареєстрована позивачем податкова накладна була підставою для віднесення відповідачем сум податку до податкового кредиту.

6.23. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

6.24. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України перебіг строків, зазначених у пункті 201.10. статті Податкового кодексу України, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

6.25. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних.

6.26. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

6.27. Зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування до таких податкових накладних не є тотожним поняттю відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

6.28. Зупинення реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної не є обставиною, з настанням якої сторони обумовили відстрочення виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати за поставлений товар.

6.29. Відповідно до пункту 7.9 договору постачальник зобов`язується оформити податкову накладну відповідно до вимог діючого законодавства, зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних і надати її покупцеві в строки, передбачені законодавством. У разі порушення даного зобов`язання постачальник в беззаперечному порядку у дводенний термін з дати отримання вимоги покупця зобов`язується компенсувати покупцеві суму податку на додану вартість по операції щодо якої не було виконано умови даного договору.

6.30. Позивач виконав встановлений договором та законом обов`язок зі складення та реєстрації податкових накладних та правомірно очікував та виконання відповідачем обов`язку зі сплати за поставлений товар. Можливість відповідача скористатися правом на включення сум податку до податкового кредиту перебувала за межами контролю позивача.

6.31. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 117745,76 грн.

6.32. Строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару закінчився 05.06.2023.

6.33. Договір є обов`язковий для виконання сторонами.

6.34. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

6.35. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.36. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.37. Способами захисту цивільних прав та інтересів є присудження до виконання обов`язку в натурі.

6.38. Неналежне виконання відповідачем свого обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на отримання плати за поставлений товар та надає йому право вимагати у судовому порядку присудження до виконання обов`язку відповідача в натурі.

6.39. Вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу за поставлений товар у розмірі 117745,76 грн суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

6.40. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

6.41. За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

6.42. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

6.43. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

6.44. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

6.45. Передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі розпочався 04.12.2024 та 17.12.2024.

6.46. За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат становить 23197,79 грн за період з 01.09.2023 до 30.04.2025; розмір 3% річних становить 6096,96 грн за період з 06.09.2023 до 27.05.2025 (а.с. 30).

6.47. Перевіривши розрахунки позивача інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про їх відповідність періоду нарахування та сумі боргу, а методика нарахування відповідає висновку щодо застосування статті 625 ЦК України, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

6.48. Прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання зі сплати за поставлений товар порушує право позивача на належне виконання зобов`язання іншою стороною та надає йому право нарахувати та вимагати стягнення суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

6.49. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 23197,79 грн інфляційних втрат за період з 01.09.2023 до 30.04.2025 та 6096,96 грн 3% річних за період з 06.09.2023 до 27.05.2025 суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

6.50. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

6.51. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

6.52. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

6.53. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

6.54. Відповідно до частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

6.55. Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

6.56. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

6.57. Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

6.58. Отже, що якщо у договорі не вказано інший строк нарахування пені, то після шести місяців з моменту порушення зобов`язання, нарахування пені припиняється, навіть якщо заборгованість не погашена.

6.59. Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

6.60. Відповідно до пункту 7.2 договору покупець за затримку оплати товару сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла під час прострочення оплати, від вартості неоплаченого товару за кожен день такого прострочення.

6.61. За прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення.

5.36.1. За розрахунком позивача розмір пені становить 59823,43 грн у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на підставі п. 7.2 договору за період з 06.09.2023 до 28.05.2025 за 631 день (а.с. 30).

6.62. Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивач у порушення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України не обмежив нарахування пені шестимісячним строком та нарахував пеню за 631 день прострочення виконання грошового зобов`язання.

6.63. За розрахунком суду розмір пені з урахуванням вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу України становить 19770,29 грн за період з 06.09.2023 до 06.03.2024 за 183 дні прострочення, зокрема 1277, 46 грн за період з 06.09.2023 до 14.09.2023, 5419,53 грн за період з 15.09.2023 до 26.10.2023, 5058,23 грн за період з 27.10.2023 до 14.12.2023, 1645,21 грн за період з 15.12.2023 до 31.12.2023, 2412,82 грн за період з 01.01.2024 до 25.01.2024 та 3957,03 грн за період з 26.01.2024 до 06.03.2024.

6.64. Прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання зі сплати за поставлений товар порушує право позивача на належне виконання зобов`язання іншою стороною та надає йому право нарахувати та вимагати стягнення пені від простроченої суми за весь час прострочення.

6.65. Заяви про зменшення розміру пені відповідач суду не подав.

6.66. Сплата неустойки є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

6.67. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 59823,43 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 06.09.2023 до 28.05.2025, суд визнає обґрунтованою частково, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково у розмірі 19770,29 грн за період з 06.09.2023 до 06.03.2024 за 183 дні.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. У позові позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2482,37 грн.

7.3. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

7.4. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

7.5. Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

7.6. За подання позовної заяви, враховуючи коефіцієнт 0,8 за подання позовної заяви з використанням підсистеми "Електронний суд", позивач сплатив судовий збір у розмірі 2482,37 грн на підставі платіжної інструкції від 28.05.2025 №196591 (а. с. 8).

7.7. Отже, за подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить мінімальний розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру.

7.8. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.9. Оскільки позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у мінімальному розмірі, що підлягає сплаті за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, не зважаючи на те, що позов позивача задоволено частково, при розподілі судових витрат зі сплати судового збору суд враховує сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2482,37 грн та покладає його на відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ""Науково-виробниче підприємство "Техноекс" до Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (ідентифікаційний код 02082522, адреса місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, буд. 62) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техноекс" (ідентифікаційний код 31540641, адреса місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Литовська, буд. 1, офіс 2) 117745,76 грн (сто сімнадцять тисяч сімсот сорок п`ять гривень 76 копійок) боргу, 19770,29 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят гривень 29 копійки) пені, 6096,96 грн (шість тисяч дев`яносто шість гривень 96 копійок) 3% річних, 23197,79 грн (двадцять три тисячі сто дев`яносто сім гривень 79 копійок) інфляційних втрат, 2482,37 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят дві гривні 37 копійок) витрат зі сплати судового збору.

У частині позовної вимоги про стягнення 40053,14 грн пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 08.08.2025.

Суддя А.І. Гладун