ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025м. ДніпроСправа № 904/3056/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Губи К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» м. Кривий Ріг

до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» м. Жовті води

про стягнення суми боргу у розмірі 1136529грн12коп, інфляційних втрат у розмірі 146968грн45коп

Представники:

від позивача: Дудко І.М. - діє на підставі ордеру ВМ №1034820 від 29.05.2025, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» звернулось до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 1136529грн12коп, пені у розмірі 79895грн52коп, інфляційних втрат у розмірі 146968грн45коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт та відшкодування витрат позивача на подачу та забирання вагонів за договором від 14.03.2023 №162/11/34ВО на капітальний ремонт вагонів.

Позивач послався на підписані сторонами акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.05.2024 №269 (капітальний ремонт вагона 53631222) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №292 (капітальний ремонт вагона 53655171) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №293 (капітальний ремонт вагона 53631180) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №294 (капітальний ремонт вагона 53631172) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №295 (капітальний ремонт вагона 56710783) на суму 117520грн, №296 від 30.05.2024 (капітальний ремонт вагона 53655411) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №297 (капітальний ремонт вагона 53659215) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №298 (капітальний ремонт вагона 53631057) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №299 (капітальний ремонт вагона 53630984) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №300 (капітальний ремонт вагона 53659306) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №301 (капітальний ремонт вагона 53630976) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №302 (капітальний ремонт вагона 53631081) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №303 (капітальний ремонт вагона 53655833) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №304 (капітальний ремонт вагона 53631131) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №305 (капітальний ремонт вагона 53659249) на суму 117520грн та вказав про здійснення капітального ремонту 15 вагонів на суму 1762800грн (з ПДВ).

Позивач зазначив, що платіжними інструкціями від 16.06.2023 №6701, від 16.06.2023 №6702, від 16.06.2023 №6703, від 16.06.2023 №6704, від 16.06.2023 №6705, від 16.06.2023 №6706, від 16.06.2023 №6707, від 16.06.2023 №6708, від 16.06.2023 №6709, від 16.06.2023 №6710, від 16.06.2023 №6711, від 16.06.2023 №6712, від 16.06.2023 №6713, від 16.06.2023 №6714, від 16.06.2023 №6715, від 16.06.2023 №6717, від 16.06.2023 №6718, від 16.06.2023 №6719, від 16.06.2023 №6720, від 16.06.2023 №6721, від 16.06.2023 №6722 відповідач частково оплатив вартість виконаних підрядних робіт у розмірі 880106грн.88коп.

За розрахунками позивача сума боргу з оплати виконаних підрядних робіт дорівнює 882693грн12коп. Згідно з пунктом 5.7 договору від 14.03.2023 №162/11/34ВО ця сума мала бути сплачена відповідачем у строк до 20.06.2024 включно.

Позивач вказав, що на підставі пункту 5.5 договору від 14.03.2023 №162/11/34ВО витрати підрядника(позивача) з подачі вагонів від залізничної станції примикання до вагоноремонтного підприємства, та від підприємства до станції залізниці, зазначеної у заявці замовника(відповідача), оплачуються замовником(відповідачем) за окремими рахунками підрядника протягом 3 (трьох) календарних днів з дати виставлення рахунку, або списуються з особового рахунку замовника(відповідача) в ЄРЦ АТ «Укрзалізниця».

Позивач послався на акти здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.05.2023 №704 (відшкодування витрат на подачу та забирання вагонів 15 од) на суму 88339грн88коп, від 30.04.2024 №220 (відшкодування витрат на подачу та забирання вагонів 15 од) на суму 165496грн32коп та зазначив, що відповідач повинен був оплатити вказані суми до 02.06.2023включно та до 02.05.2024 відповідно. На момент звернення до суду з позовом відповідач не оплатив витрати підрядника (позивача) у загальному розмірі 253836грн2?0коп.

Позивач послався на пункт 6.4 договору від 14.03.2023 №162/11/34ВО, статтю 231 Господарського кодексу України та заявив до стягнення пеню у загальному розмірі 79895грн52коп, що складається з сум пені:

- у розмірі 59581грн79коп за період 21.06.2024 20.12.2024, нарахованої за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 882693грн12коп;

- у розмірі 9402грн74коп за період 03.06.2023 02.12.2023, нарахованої за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 88339грн88коп;

- у розмірі 10910грн99коп за період 03.05.2024 02.11.2024, нарахованої за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 165496грн32коп.

Позивач послався на статтю 625 Цивільного кодексу України та заявив до стягнення інфляційні втрати у загальному розмірі 146968грн45коп, що складається з сум інфляційних втрат:

- у розмірі 105792грн23коп за липень 2024 квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 882693грн12коп;

- у розмірі 16127грн47коп за червень 2023року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 88339грн88коп;

- у розмірі 25048грн75коп за період травень 2024року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 165496грн32коп.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20000грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 01.07.2025.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 суд задовольнив заяву представника позивача - адвоката Дудко І.М. від 17.06.2025 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

На адресу суду 24.06.2025 надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив відповідача від 24.06.2025 на позовну заяву.

Відповідач вказав, що позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за порушення строків оплати. Це виключає можливість застосування частини другої, шостої статті 231 Господарського кодексу України до спірних відносин. Тому не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення пені.

Відповідач послався на пункт 6.4 договору та вказав, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

На адресу суду 26.06.2025 надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Позивач зазначив про помилковість нарахування пені у розмірі 79895грн52коп та просив стягнути суму боргу у розмірі 1136529грн12коп та інфляційні втрати у розмірі 146968грн45коп.

На адресу суду 26.06.2025 надійшла сформована в системі «Електронний суд» відповідь позивача від 26.06.2025 на відзив позивача.

Позивач вказав, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, відповідач посилається на норми чинного законодавства, яке регулює питання нарахування річних. Але в цій справі не заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних.

На думку позивача, відсутність у відзиві заперечень відповідача щодо позовних вимог про стягнення суми боргу у розмірі 1136529грн12коп з оплати виконаних робіт та відшкодування витрат позивача на подачу та забирання вагонів за договором від 14.03.2023 №162/11/34ВО означає визнання відповідачем такої заборгованості.

На адресу суду 26.06.2025 надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява відповідача від 30.06.2025 щодо витрат позивача на правничу допомогу.

Відповідач вказав, що розмір правничої допомоги у сумі 20000грн є завищеним та необґрунтованим. Представник позивача не надав детального опису наданих робіт (послуг). З огляду на постанову Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №904/8308/17 це є підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі.

На адресу суду 01.07.2025 надійшла сформована у системі «Електронний суд» відповідь позивача від 01.07.2025 на заперечення відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Позивач зазначив, що на підтвердження витрат на правову допомогу подав до матеріалів справи всі необхідні документи, які у сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Позивач звернув увагу, що відповідач не навів достатніх аргументів та не надав доказів неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу. Відповідач не довів неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, а також із ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог подана з дотриманням норм Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду. Предметом розгляду є позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 1136529грн12коп та інфляційних втрат у розмірі 146968грн45коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2025 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 16.07.2025.

Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 01.07.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 07.07.2025 о 15:41.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 30.07.2025.

Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 16.07.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 22.07.2025 о 12:50.

На адресу суду 29.07.2025 надійшли сформовані у системі «Електронний суд» письмові пояснення позивача від 28.07.2025.

Позивач послався на статтю 75 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2024 у справі №904/6772/23, яке набрало законної сили 22.01.2025, за позовом ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до ТОВ «Дизельний завод» про стягнення штрафних санкцій в розмірі 806831грн36коп було встановлено виконання позивачем капітального ремонту вагонів та надання послуг на подачу та забирання вагонів за договором на капітальний ремонт вагонів від 14.03.2023 №162/11/34ВО.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» (далі підрядник) та Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі замовник) укладений договір від 14.03.2023 №162/11/34ВО на капітальний ремонт вагонів (далі договір від 14.03.2023).

Згідно з пунктом 1.1 договору від 14.03.2023 підрядник зобов`язується виконати послуги з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги код ДК 021:2015-5022 (Капітальний ремонт піввагонів), згідно з додатком №1 «Графік подачі вагонів в ремонт», узгодженого сторонами до даного договору і є його невід`ємною частиною, а замовник прийняти та оплатити вартість ремонту відповідно до умов договору.

Пунктами 2.2, 2.3, 3.1, 3.11 договору від 14.03.2023 визначено, що послуги з капітального ремонту вантажних вагонів проводяться шляхом безпосереднього ремонту деталей і вузлів на вагоні або заміни несправних вузлів і деталей відремонтованими або новими відповідного типу, які відповідають технічним вимогам і характеристикам даної моделі вагонів, а саме: - підготовка до ремонту, дефектацію вагонів, їх вузлів і деталей; - ремонт автозчепного пристрою; - ремонт гальмівного обладнання; - ремонт візків; - ремонт колісних пар і буксових вузлів; - ремонт кузова і рами; - ремонт підлоги напіввагону з глухим кузовом; - нанесення трафаретів (знаки, номери і приписка вагонів); - фарбування вагонів; - визначення ваги тари вагону після ремонту.

Капітальний ремонт вагонів виконується з використанням матеріалів і запчастин підрядника. Договором передбачається можливість надання замовником в якості давальницької сировини власних запасних частин як нових так і бувших у використанні, з відповідним коригуванням вартості послуг.

Капітальний ремонт вагонів здійснюється на виробничих площах підрядника. Порядок відправлення та здачі вагонів визначається «Положенням про організацію ремонту та модернізації вантажних вагонів на вагоноремонтних підприємствах залізничного транспорту України» ЦВ-0122 з урахуванням умов, зазначених в даному договорі.

Підрядник використовує для ремонту власні матеріали і запасні частини. При цьому вартість ремонту по кожному конкретному вагону буде встановлюватися за фактичними витратами і визначатися в актах наданих послуг.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору від 14.03.2023 вартість послуг за цим договором визначається сторонами відповідно до Графіку подачі вагонів в ремонт (додаток №1 до цього договору), базової вартості послуг, яка визначена додатком №2 до цього договору та додаткових послуг з ремонту, що не входять в базову вартість (заміна неремонтопридатних частин на запасні частини підрядника, та інше).

Базова вартість послуг виконується підрядником відповідно до нормативних документів згідно з пунктом 2.1 та включає - ремонт колісної пари (середній ремонт, з обточуванням ); ремонт автогальмівного обладнання та автозчепних пристроїв; ремонт візків; ремонт кузову вагону (без урахування вартості додаткових послуг); нанесення трафаретів; діагностика деталей вагону та заміна неремонтопридатних частин на запасні частини замовника; колодки гальмівні, метизні вироби, гумотехнічні вироби, кисень, пропан, зварювальні електроди. фарбування вагону.

Загальна вартість договору визначається як добуток кількості вагонів, зазначеної у додатку 1 договору та розрахунку вартості капітального ремонту одного вагона, з урахуванням витратних матеріалів та запасних частин виконавця відповідно до додатку №2 договору, та орієнтовно дорівнює 23520000грн (з ПДВ).

Пунктом 5.4 договору від 14.03.2023 встановлено, що остаточна вартість ремонту за цим договором визначається відповідно до фактично понесених витрат підрядника згідно з фактичними калькуляціями, які складаються підрядником.

Зі сторони підрядника акти наданих послуг, а також усі інші акти, що передбачені умовами цього договору, підписуються уповноваженими працівниками, що мають відповідні довіреності.

У пунктах 5.5, 5.6 договору від 14.03.2023 зазначено, що витрати підрядника з подачі вагонів від залізничної станції примикання до вагоноремонтного підприємства, та від підприємства до станції залізниці, зазначеної у заявці замовника, оплачуються замовником за окремим(и) рахунком(и) підрядника протягом 3 (трьох) календарних днів з дати виставлення рахунку, або списуються з особового рахунку замовника в ЄРЦ АТ «Укрзалізниця».

Якщо через затримку вагонів замовника (з його вини) на станційних коліях виробничого підрозділу підрядника нараховується відповідна плата (згідно вимог Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1), підрядник надає підтверджуючі документи замовнику, а замовник сплачує підряднику плату за весь час знаходження (простою) вагонів на коліях залізничної станції примикання залізниці або на підходах до неї.

Витрати підрядника при проведенні маневрових робіт по та інші витрати залізниці, розраховуються за ставками плат та зборів, що визначені «Збірником тарифів», оплачуються замовником на підставі окремого(их) рахунку(ів) підрядника протягом 3 (трьох) календарних днів з дати виставлення рахунку, який підтверджується відповідними документами (відомості форм ГУ-45, ГУ-46а із зазначенням номерів вагонів, або списуються з особового рахунку Замовника в ЄРЦ АТ «Укрзалізниця». У разі неможливості оформлення відомості форми ГУ-46а оформлюється накопичувальна картка форми ФДУ-92 або підрядник включає ці витрати до загальної вартості послуг.

Відповідно до пункту 5.7 договору від 14.03.2023 замовник здійснює 50% передоплату базової вартості послуг протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку від виконавця, окремо за кожний вагон (партію вагонів). Сума передоплати визначається підрядником, на підставі даних про кількість та базову вартість ремонту вагону замовника, та не є остаточною ціною ремонту.

Остаточна ціна ремонту визначається за актами наданих послуг та окремими рахунками за послуги, що виконані у межах цього договору. Остаточна оплата за цим договором між сторонами здійснюється за кожну окрему партію вагонів, яким виконано ремонт, протягом 15-ти банківських днів після отримання замовником актів наданих послуг і рахунку на оплату.

Згідно з пунктом 5.8 договору від 14.03.2023 виконання послуг за даним договором підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем у 2 (двох) оригінальних примірниках, які мають бути підписані та надані замовнику не пізніше 2 (двох) робочих днів з дати складання повідомлення про приймання вагону з ремонту форми ВУ-36М.

Замовник зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання від виконавця відповідного акту, підписати його або направити виконавцю мотивовану письмову відмову від прийняття наданих послуг та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків наданих послуг та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту. У своїй мотивованій відмові замовник має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк, у випадку обґрунтованості заперечень, є обов`язковим для підрядника, але має бути достатнім для усунення недоліків. У випадку неповернення замовником у строки передбачені цим пунктом договору на користь підрядника примірника підписаного акту приймання-передачі послуг або ненадходження у встановлені строки мотивованої письмової відмови від прийняття наданих послуг, сторони узгодили, що такі послуги вважаються прийнятими замовником та є такими, що підлягають оплаті відповідно до вимог даного договору.

Пунктами 8.1, 8.2 договору від 14.03.2023 встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які могли мати місце під час дії договору.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 1136529грн12коп та інфляційних втрат у розмірі 146968грн45коп, позивач послався на відсутність оплати виконаних підрядних робіт у розмірі 882693грн12коп та витрат на подачу та забирання вагонів у розмірі 253836грн2?0коп.

Згідно з підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.05.2024 №269 (капітальний ремонт вагона 53631222) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №292 (капітальний ремонт вагона 53655171) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №293 (капітальний ремонт вагона 53631180) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №294 (капітальний ремонт вагона 53631172) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №295 (капітальний ремонт вагона 56710783) на суму 117520грн, №296 від 30.05.2024 (капітальний ремонт вагона 53655411) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №297 (капітальний ремонт вагона 53659215) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №298 (капітальний ремонт вагона 53631057) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №299 (капітальний ремонт вагона 53630984) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №300 (капітальний ремонт вагона 53659306) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №301 (капітальний ремонт вагона 53630976) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №302 (капітальний ремонт вагона 53631081) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №303 (капітальний ремонт вагона 53655833) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №304 (капітальний ремонт вагона 53631131) на суму 117520грн, від 30.05.2024 №305 (капітальний ремонт вагона 53659249) на суму 117520грн позивач виконав капітальний ремонт 15 вагонів на суму 1762800грн (з ПДВ).

Платіжними інструкціями від 16.06.2023 №6701, від 16.06.2023 №6702, від 16.06.2023 №6703, від 16.06.2023 №6704, від 16.06.2023 №6705, від 16.06.2023 №6706, від 16.06.2023 №6707, від 16.06.2023 №6708, від 16.06.2023 №6709, від 16.06.2023 №6710, від 16.06.2023 №6711, від 16.06.2023 №6712, від 16.06.2023 №6713, від 16.06.2023 №6714, від 16.06.2023 №6715, від 16.06.2023 №6717, від 16.06.2023 №6718, від 16.06.2023 №6719, від 16.06.2023 №6720, від 16.06.2023 №6721, від 16.06.2023 №6722 відповідач частково оплатив вартість виконаних підрядних робіт у розмірі 880106грн.88коп.

Таким чином сума боргу з оплати виконаних підрядних робіт дорівнює 882693грн12коп.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на пункт 5.7 договору від 14.03.2023, вартість робіт у розмірі 882693грн12коп мала бути сплачена відповідачем у строк до 20.06.2024 включно.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 882693грн12коп, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення суми боргу з оплати виконаних підрядних робіт у розмірі 882693грн12коп.

Як зазначалось раніше, згідно з пунктом 5.5 договору від 14.03.2023 витрати підрядника з подачі вагонів від залізничної станції примикання до вагоноремонтного підприємства, та від підприємства до станції залізниці, зазначеної у заявці замовника, оплачуються замовником за окремими рахунками підрядника протягом 3 (трьох) календарних днів з дати виставлення рахунку, або списуються з особового рахунку замовника в ЄРЦ АТ «Укрзалізниця».

Тобто пунктом 5.5 договору від 14.03.2023 передбачений обов`язок замовника саме відшкодовувати витрати підрядника витрат на подачу та забирання вагонів. Відшкодуванню витрат має передувати несення підрядником таких витрат.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач долучив до матеріалів справи підписаний сторонами акт від 30.04.2024 №220 (відшкодування витрат на подачу та забирання вагонів 15 од) на суму 165496грн32коп та непідписаний сторонами акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.05.2023 №704 (відшкодування витрат на подачу та забирання вагонів 15 од) на суму 88339грн88коп.

Таким чином у підписаному сторонами без зауважень та заперечень акті від 30.04.2024 №220 (відшкодування витрат на подачу та забирання вагонів 15 од) відповідач узгодив та визнав розмір витрат позивача на суму 165496грн32коп.

Водночас непідписаний відповідачем акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.05.2023 №704 (відшкодування витрат на подачу та забирання вагонів 15 од) не є належним доказом несення позивачем витрат на подачу та забирання вагонів на суму 88339грн88коп.

До матеріалів справи позивач не надав докази несення ним витрат на подачу та забирання вагонів на суму 88339грн88коп.

Суд вважає помилковим посилання позивача на пункт 5.8 договору від 14.03.2023 та відсутність обґрунтованих заперечень замовника щодо акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.05.2023 №704.

Пункт 5.8 договору від 14.03.2023 визначає наслідки неповернення замовником у передбачені строки підписаного акту приймання-передачі послуг або ненадходження у встановлені строки мотивованої письмової відмови від прийняття наданих послуг, тобто виконаних підрядних робіт. Цей пункт не стосується витрат підрядника на подачу та забирання вагонів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення суми боргу з оплати витрат підрядника витрат на подачу та забирання вагонів у розмірі 165496грн32коп. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми боргу з оплати витрат підрядника витрат на подачу та забирання вагонів у розмірі 88339грн88коп суд відмовляє, у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про санкції» з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.

У частині першій статті 4 Закону України «Про санкції» визначено, що видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема, обмеження торговельних операцій; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно із цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про санкції» рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Отже, Радою національної безпеки та оборони України приймаються рішення про обмежувальні заходи (санкції) щодо певних фізичних та юридичних осіб і таке рішення вводиться в дію відповідним указом Президента України.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Дизельний завод» є громадянка України Лебедєва Альона Павлівна.

Відповідно до Державного реєстру санкцій https://drs.nsdc.gov.ua/ Указом Президента України від 12.05.2023 №279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо громадянки України Лебедєвої Альони Павлівни застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Згідно з додатком 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12.05.2023 №279/2023, до Лебедєвої Альони Павлівни, застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) у виді:

1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);

3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);

4) запобігання виведенню капіталів за межі України;

5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

8) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);

9) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

10) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;

11) заборона на набуття у власність земельних ділянок.

Відповідно до додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України, яким встановлено відповідні санкції до юридичних осіб, ТОВ «Дизельний завод» не включено до списку таких юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Тобто, зазначене товариство не включене до переліку юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

У Державному реєстру санкцій https://drs.nsdc.gov.ua/ відсутнє ТОВ «Дизельний завод».

Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, оскільки не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 у справі №990/270/23.

Санкції, застосовані персонально до фізичної особи - Лебедєвої Альони Павлівни, не можуть бути застосовані до ТОВ «Дизельний завод». Рішенням Ради національної безпеки і оборони України або іншим нормативно-правовим актом України не передбачена можливість застосування відповідних персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо фізичних або юридичних осіб, які тим чи іншим чином є пов`язаними з фізичними чи юридичними особами, включеними до відповідних санкційних списків, затверджених рішенням Ради національної безпеки і оборони України. Дія Указу Президента від 12.05.2023 №279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» та рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» безпосередньо поширюється на осіб, які зазначені у додатках 1 та 2 до цього рішення.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» (далі постанова Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187) для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна, у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації;

юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

У постановах Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №925/1248/21, від 08.11.2023 у справі №915/18/23, від 21.11.2023 у справі №910/14552/22 зазначено, що «дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений у постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.»

У застосуванні положень Закону України «Про санкції» Верховний Суд також неодноразово висновував, що у подібних правовідносинах судам належить встановити, чи є позивач кредитором (стягувачем), стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України «Про санкції», а також чи є позивач особою щодо якої постановою Кабінету Міністрів України №187 введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань; та чи підпадає позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України (постанови Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №910/4052/22, від 21.11.2023 у справі №910/14552/22, від 08.11.2023 у справі №915/18/23).

ТОВ «Дизельний завод» не включений до списку юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Системний аналіз положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 свідчить про те, що дія мораторію, про який зазначено безпосередньо у цій постанові, передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань.

ТОВ «Дизельний завод» та його кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_1 не є тими суб`єктами, які зазначені у постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187. ОСОБА_1 не є учасником правовідносин за договором, укладеним між сторонами у цій справі. Позивач не підпадає під визначення осіб, відносно яких встановлено заборону пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187. Це унеможливлює розповсюдження на ТОВ «Дизельний завод» мораторію, зазначеного у постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187.

Аналогічна права позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2025 у справі №904/3057/22.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати у розмірі 146968грн45коп, що складається з сум інфляційних втрат:

- у розмірі 105792грн23коп за липень 2024року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 882693грн12коп;

- у розмірі 16127грн47коп за червень 2023року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 88339грн88коп;

- у розмірі 25048грн75коп за травень 2024року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 165496грн32коп.

Суд перевірив складені позивачем розрахунки інфляційних втрат.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу з оплати витрат позивача на подачу та забирання вагонів у розмірі 88339грн88коп, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 16127грн47коп за червень 2023року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 88339грн88коп.

Розрахунки інфляційних втрат у розмірі 105792грн23коп за липень 2024року квітень 2025року та у розмірі 25048грн75коп за травень 2024року квітень 2025року складені з дотриманням вимог чинного законодавства та є арифметично правильними. Тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат на загальну суму у розмірі 130840грн98коп за загальний період травень 2024року квітень 2025року.

Посилання відповідача на положення пункту 6.4 договору від 14.03.2023 в обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат є помилковим.

Таким чином суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача:

- суми боргу на загальну суму 1048189грн44коп, що складається з суми боргу з оплати виконаних підрядних робіт у розмірі 882693грн12коп та суми боргу з оплати витрат позивача на подачу та забирання вагонів у розмірі 165496грн32коп;

- інфляційних втрат на загальну суму 130840грн98коп, до складу яких увійшли інфляційні втрати у розмірі 105792грн23коп за липень 2024року квітень 2025року, нараховані за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 882693грн12коп, та інфляційні втрати у розмірі 25048грн75коп за травень 2024року квітень 2025року, нараховані за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 165496грн32коп.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу з оплати витрат позивача на подачу та забирання вагонів у розмірі 88339грн88коп та інфляційних втрат у розмірі 16127грн47коп за червень 2023року квітень 2025року, нарахованих за порушення строку оплати суми боргу у розмірі 88339грн88коп.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При розгляді питання щодо наявності підстав для застосування коефіцієнту 0,8 суд враховує правову позицією, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22.

Позов був сформований в системі «Електронний суд», тому наявні підстави для застосування положень частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) при розрахунку суми судового збору.

Платіжною інструкцією від 05.06.2025 №16208 позивач сплатив судовий збір у розмірі 20450грн90коп.

Враховуючи прийняття судом до розгляду заяви позивача від 26.06.2025 про зменшення розміру позовних, належний розмір судового збору дорівнюватиме 15401грн97коп ((1283497грн57коп х1,5%) х 0,8).

Таким чином сума надлишково сплаченого позивачем судового збору становить 5048грн93коп (20450грн90коп - 15401грн97коп).

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 14148грн36коп ((1179030грн42коп х1,5%) х 0,8). Витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 1253грн61?коп покладаються на позивача.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивач подав на адресу суду клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору. Сума надлишково сплаченого судового збору у розмірі 5048грн93коп підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20000грн.

Заперечуючи проти розміру витрат позивача на правничу допомогу, відповідач послався на те, що розмір правничої допомоги у сумі 20000грн є завищеним та необґрунтованим; представник позивача не надав детального опису наданих робіт (послуг).

За змістом пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав до суду копії договору про надання правової допомоги від 01.09.2017 №01/09/10 та додаткових угод від 02.07.2018, від 28.05.2025 до договору; акту виконаних робіт від 05.06.2025 згідно з додатковою угодою від 28.05.2025; рахунку на оплату від 05.06.2025 №31 на суму 20000грн; платіжної інструкції від 05.06.2025 №16210 на суму 20000грн.

Представництво інтересів ТОВ «Дизельний завод» у справі №904/3056/25 здійснював адвокат Дудко Ігор Миколайович на підставі ордеру серія ВМ №1034820 від 29.05.2025, виданий Адвокатським об`єднанням «Аурум Лекс».

Між Адвокатським об`єднанням «Аурум Лекс» (далі об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» (далі клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги від 01.09.2017 №01/09/10 (далі договір від 01.09.2017).

Відповідно до пункту 1.1, підпункту 2.1.6 пункту 2.1 договору від 01.09.2017 об`єднання зобов`язується надати послуги з правової допомоги та юридичного супроводу діяльності клієнта, згідно з його завданням, а клієнт зобов`язується оплатити ці послуги.

Об`єднання надає клієнту послуги представництва інтересів клієнта у судових органах, зокрема, підготовка до розгляду і ведення справ у судах загальної юрисдикції , господарського, адміністративних і третейських судах України, до компетенції яких відноситься вирішення спорів, як стосуються інтересів клієнта або зазначених ним осіб.

Пунктом 5.1 договору від 01.09.2017 встановлено, що вартість послуг(винагорода) об`єднання за цим договором узгоджується сторонами у додатках до договору.

Пунктом 8.1 договору від 01.09.2017 (у редакції додаткової угоди від 02.07.2018 до договору від 01.09.2017) передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань.

Згідно з пунктами 1-5 додаткової угоди до договору від 01.09.2017, у зв`язку із прийнятим клієнтом рішенням щодо звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача - Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором підряду, сторони домовились, що об`єднання зобов`язується у строк до 10-ти календарних днів з дати підписання цієї додаткової угоди, надати клієнту послуги з правничої (правової) допомоги з підготовки та направлення до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви, а також забезпечити необхідний юридичний супровід клієнта в судових засіданнях даного суду, що буде включати:

- ознайомлення, вивчення наданих клієнтом документів, підготовка та оформлення доказів, підготовка та оформлення тексту позовної заяви з розрахунками, направлення її з додатками до суду;

- юридичний супровід та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях Господарського суду Дніпропетровської області (підготовка відповіді на відзив, інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи, подання додаткових пояснень по справі, участь у призначених судових засіданнях).

За послуги, що зазначені у п.1 цієї угоди, клієнт зобов`язується сплатити об`єднанню гонорар у фіксованому розмірі 20000грн.

На підтвердження надання об`єднанням клієнту обумовлених цією додатковою угодою послуг, об`єднання готує та передає на підпис клієнту оформлений акт виконаних робіт, в якому зазначається детальний опис виконаних робіт.

Оформлений акт виконаних робіт клієнт зобов`язується розглянути, підписати та повернути об`єднанню у строк не пізніше 3-х календарних днів з дати їх отримання.

Об`єднання надає або надсилає клієнтові факсимільним або електронним зв`язком, поштою, або іншим способом виставляє рахунок для оплати їх клієнтом, а клієнт зобов`язується оплатити їх в повному обсязі, у строк не пізніше 2 (двох) банківських днів з дати їх отримання клієнтом.

Всі розрахунки здійснюються в офіційній валюті України - гривні та в безготівковій формі, шляхом здійснення переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок об`єднання.

У підписаному об`єднанням та клієнтом акті виконаних робіт (наданих послуг) від 05.06.2025 згідно з додатковою угодою від 28.05.2025 до договору від 01.09.2017 вказано, що об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу щодо підготовки та направлення до Господарського суду Дніпропетровської області, а також подальшого супроводу в суді, матеріалів позовної заяви до відповідача - Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором підряду, а саме:

- ознайомлення, вивчення наданих клієнтом документів, підготовка та оформлення доказів, підготовка та оформлення тексту позовної заяви з розрахунками, направлення її з додатками до суду;

- юридичний супровід та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях Господарського суду Дніпропетровської області (підготовка відповіді на відзив, інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи, подання додаткових пояснень по справі, участь у призначених судових засіданнях).

Загальна вартість послуг, наданих об`єднанням, що підлягає сплаті, становить фіксовану суму у розмірі 20000грн. Зазначені в пункті 1 цього акту послуги надані об`єднанням клієнту в належний термін і в повному обсязі відповідно до потреб і завдань клієнта. Клієнт та об`єднання не мають один до одного претензій по якості наданих послуг.

Відповідно до платіжної інструкції від 05.06.2025 №16210 ТОВ «Дизельний завод» перерахувало на користь Адвокатського об`єднання «Аурум лекс» суму у розмірі 20000грн на підставі рахунку від 05.06.2025 №31.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вирішує питання щодо розподілу витрат відповідача на правничу допомогу у розмірі 18360грн.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Також суд виходить з того, що ЄСПЛ (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України так і у частинах п`ятій-сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, Верховний Суд дійшов висновків, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме - пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов до висновку не розподіляти витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3600грн. Суд покладає на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 15000грн. Решта витрат на професійну правничу допомогу залишається на позивачеві.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення суми боргу у розмірі 1136529грн12коп, інфляційних втрат у розмірі 146968грн45коп задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (Ідентифікаційний код 14309787; місцезнаходження: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» (Ідентифікаційний код 38515997; місцезнаходження: 50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, буд.34) суму боргу у розмірі 1048459грн44коп, інфляційні втрати у розмірі 130840грн98коп, витрати зі сплати судового збору у розмірі 14151грн60коп, витрати на правничу допомогу у розмірі 15000грн.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» (Ідентифікаційний код 38515997; місцезнаходження: 50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, буд.34) з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 5048грн93коп, сплаченого платіжною інструкцією від 05.06.2025 №16208.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 30.07.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошене скорочене рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 08.08.2025

Суддя Р.Г. Новікова