ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/1376/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників:

ліквідатора "Архітектурно-будівельна компанія "Моноліт" - арбітражного керуючого Різника О. Ю.,

ТОВ "Орні Груп" - адвоката Гудими Є. П.,

ОСОБА_1 - адвоката Носик Б. М.,

ОСОБА_2 - адвоката Балащук Т. В.,

ОСОБА_3 - адвоката Волошина Н. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів касаційну скаргу Арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Орні Груп"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 23.04.2025

у складі колегії суддів: Отрюха Б.В. (головуючого), Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.04.2024

у складі судді Мандичева Д.В.

у справі № 910/1376/21

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна компанія "Моноліт" арбітражного керуючого Різника О.Ю.

до 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3

про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на колишніх керівників та кінцевих бенефіціарних власників боржника

в межах справи № 910/1376/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Орні Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна компанія "Моноліт"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна компанія "Моноліт" (далі - ТОВ "АБК "Моноліт") на стадії ліквідаційної процедури.

2. Ліквідатор ТОВ "Архітектурно-будівельна компанія "Моноліт" арбітражний керуючий Різник О.Ю. звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про покладення субсидіарної відповідальність за зобов`язаннями боржника у розмірі 5 118 587,27 грн на колишніх керівників та кінцевих бенефіціарних власників боржника, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського міста Києва від 03.04.2024 у цій справі, зокрема, заяву ліквідатора задоволено частково, покладено на ОСОБА_3 субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника; стягнуто з ОСОБА_3 на користь боржника грошові кошти у розмірі 5 118 587,27 грн; в решті вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з вищевказаним рішенням в частині задоволення заяви ліквідатора, ОСОБА_3 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

5. Також, не погоджуючись з вищевказаним рішенням в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора, ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Орні Груп" (далі - ТОВ "Орні Груп") звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Орні Груп" залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено; рішення господарського суду від 03.04.2024 у цій справі в частині задоволення заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 та стягнення з неї грошових коштів у розмірі 5 118 587,27 грн - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 - відмовлено; в решті рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у цій справі залишено без змін.

Рух касаційної скарги

7. 30.05.2025 Арбітражний керуючий Різник Олександр Юрійович звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою від 30.05.2025 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі № 910/1376/21 в частині відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення з них солідарно грошових коштів у розмірі 5 118 587, 27 грн, сформована в системі "Електронний суд" 30.05.2025.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича у справі № 910/1376/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025.

9. 02.06.2025 ТОВ "Орні Груп" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі № 910/1376/21 в частині непокладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційне скарга.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ТОВ "Орні Груп" у справі № 910/1376/21 визначено колегію суддів у складі: Білоуса В.В. (головуючого), Васьковського О.В., Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.06.2025.

11. Ухвалою Верховного Суду від 23.06.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 910/1376/21 за касаційною скаргою арбітражного керуючого Різника О.Ю. від 30.05.2025 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 в частині відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення з них солідарно грошових коштів у розмірі 5 118 587, 27 грн та призначено розгляд касаційної скарги арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича від 30.05.2025 на 05.08.2025 року о 10:30 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань № 330.

12. Ухвалою Верховного Суду від 09.07.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 910/1376/21 за касаційною скаргою ТОВ "Орні Груп" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 в частині непокладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; об`єднано в одне касаційне провадження касаційні провадження за касаційними скаргами ТОВ "Орні Груп" та арбітражного керуючого Різника О. Ю. від 30.05.2025 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 в частині відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; призначено розгляд касаційної скарги на 05.08.2025 року о 10:30 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань № 330.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

13. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції щодо відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення з них солідарно грошових коштів, арбітражним керуючим Різником О. Ю. подано касаційну скаргу, в якій ліквідатор просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким рішення суду першої інстанції в частині покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 та стягнення з неї грошових коштів залишити в силі, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника покласти на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення з них грошових коштів скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення заяви ліквідатора про покладення на останніх субсидіарної відповідальності та про стягнення 5 118 587,27 грн.

14. Ліквідатором також подано пояснення на вказані відзиви, в яких останній підтримує вимоги поданої ним касаційної скарги, а також заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення з нього, як з арбітражного керуючого судових витрат на правничу допомогу.

15. Ліквідатор у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, без урахування правових висновків Верховного Суду, а саме, ч.2 ст.61 КУзПБ про підстави для покладення субсидіарної відповідальності, про обов`язок відповідачів (керівники, учасники банкрута) довести раціональність управлінських рішень (списання активів у період існування боргів, несплата боргів за наявної фінансової можливості) доказами, про обов?язок відповідачів спростувати вимоги ліквідатора про те, що втрата майже усіх активів боржника відбулася внаслідок дій/бездіяльності відповідачів.

16. Також скаржник зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій та не спростовано висновків Верховного Суду, на які посилався заявник, що зроблені у наступних постановах Верховного Суду (щодо особливості застосування заходів субсидіарної відповідальності): від 19.03.2024 у справі №911/94/22 (911/2436/22), від 17.01.2023 у справі №910/1864/18, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15, від 24.02.2021 у справі № 902/1129/15 (902/579/20), від 08.06.2023 у справі №910/17743/18, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16 (тягар доказування відсутності вини на відповідачах), від 17.08.2023 у справі №910/21049/17, від 11.07.2023 у справі №910/8137/19(910/21166/21), від 10.08.2023 у справі №911/2581/14 (911/1311/22).

17. Ліквідатор посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема, статей 13, 86, ч. 5 ст. 236 ГПК України щодо досліджені доказів та аргументів заявника про умисне непогашення заборгованості перед контрагентами, виведення усіх активів, доведення боржника відповідачами до кризової ситуації у період із кінця 2019 до 2021, що не спростовано ні судом, ні відповідачами.

18. Скаржника вказує, що представники відповідачів під час розгляду спору не надали належних доказів на спростування позиції заявника про управлінські дії/бездіяльність відповідачів, які стали причиною банкрутства товариства.

19. Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах

20. Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ТОВ "Орні Груп" подано касаційну скаргу, в якій останнє просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення заяви ліквідатора у повному обсязі.

21. ТОВ "Орні Груп" підставою касаційного оскарження вказав порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, без урахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 07.10.2021 у справі № 904/4928/17, 09.11.2021 у справі № 910/1371/20, 16.03.2021 у справі № 910/10530/18, від 06.12.2022 у справі № 908/802/20.

22. Скаржник посилається та те, що судами не досліджено усіх обставин справи, серед яких:

- посадові особи боржника набули кредиторської заборгованості та не розрахувались, очевидно не маючи наміру її погашати, що стало причиною банкрутства; також неодноразово перераховували кошти на підконтрольні рахунки, замість погашення заборгованості;

- оцінка правопорушення має оцінюватися в динаміці з урахуванням всіх дій/бездіяльності за період що передував банкрутству;

- посадові особи не здійснили жодних дій щодо набутого на 4 млн. грн майна (його повернення, продаж, реалізація чи використання у господарській діяльності);

- відсутність буд-яких документів щодо непридатності основних засобів на 3,5 млн. грн, які було списано;

- після направлення ініціюючим кредитором вимоги боржнику про повернення майна, ОСОБА_4 відчужила свою частку на користь ОСОБА_3 , а остання, в свою чергу звільнила з посади директора ОСОБА_2 та признячила себе на цю посаду, після чого нею було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо викрадення документів.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

23. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали відзиви на касаційну скаргу ліквідатора, в яких просять касаційну залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

24. ОСОБА_1 також подала відзив на касаційну скаргу ТОВ "Орні Груп", в якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

25. Крім того, у поданому відзиві ОСОБА_1 просить стягнути солідарно з ТОВ "Орні Груп" та з арбітражного керуючого Різника О. Ю. на користь ОСОБА_1 22 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Позиція Верховного Суду

26. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

27. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

28. Предметом розгляду у цій справі стало питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень щодо відмови у покладенні субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

29. Ухвалою Господарського суду м. Києва порушено провадження за заявою ТОВ "Орні Груп" про банкрутство ТОВ "АБК "Моноліт" від 24.02.2021 у справі №910/1376/21. Постановою Господарського суду м. Києва від 26.05.2021 у справі №910/1376/21 ТОВ "АБК "Моноліт" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Різника О. Ю.

30. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-будівельна компанія «Моноліт» арбітражний керуючий Різника О.Ю. звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на колишніх керівників та бенефіціарних власників боржника,зокрема, просив покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ "АБК "Моноліт" у розмірі 5 118 587,27 грн на колишніх керівників та кінцевих бенефіціарних власників боржника, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з посиланням на такі обставини:

- невиконання договірних зобов`язань перед контрагентами у період 2019-2020рр., що призвело до банкрутства ТОВ "АБК "Моноліт";

- неналежне виконання зобов`язань керівниками ТОВ "АБК "Моноліт" та учасниками товариства, які не забезпечили належний контроль за господарською діяльністю товариства, у період жовтень 2019 -червень 2020 утворилася заборгованість за договором поставки №260419-1 від 26.04.2019 та договором про надання послуг відповідального зберігання №181119-1 від 18.11.2019 у загальному розмірі 4,5 млн. грн. основний борг за товар, за неналежне зберігання штраф та збитки за незбереження частини товару, яку товариство не змогло погасити, що стало підставою для визнання боржника банкрутом;

- здійснення господарських операцій без мети отримання прибутку (фінансові допомоги);

- згідно балансу станом на 31.12.2019 ТОВ "АБК "Моноліт" мало залишок грошових коштів - 5,8 млн. грн; згідно звіту про фінансові результати за 2019-й рік товариство за звітний період мало чистий прибуток - 84,2 тис. грн. Вказані показники доводять безпідставність господарських операцій із надання товариством та повернення фінансових допомог;

- втрата/виведення майна, безпідставне списання основних засобів ТОВ "АБК "Моноліт";

- за період виконання повноважень директора ОСОБА_2 та ОСОБА_3 списано наявних активів товариства на суму 3 468 957,31 грн., втрачено майна на суму 217 742,03 грн та не здійснено заходів для його пошуку, встановлення винних осіб та відшкодування збитків товариству за рахунок таких осіб. Відсутність ефективних дій для пошуку активів товариства та списання майна ТОВ "АБК "Моноліт" за три місяці до порушення справи про банкрутство товариства свідчить про намір колишніх посадових осіб уникнути звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення заборгованості;

- колишніми посадовими особами ТОВ "АБК "Моноліт" не вчинено дій для добровільної ліквідації товариства;

- різке зменшення активів, порушення порядку подання фінансових звітів боржника.

31. Рішенням суду першої інстанції у цій справі, зокрема, заяву ліквідатора задоволено частково, покладено на ОСОБА_3 субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника; стягнуто з ОСОБА_3 на користь боржника грошові кошти у розмірі 5 118 587,27 грн; в решті вимог відмовлено.

32. Постановою суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу ТОВ "Орні Груп" залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено; рішення господарського суду від 03.04.2024 у цій справі в частині задоволення заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 та стягнення з неї грошових коштів у розмірі 5 118 587,27 грн - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 - відмовлено; в решті рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у цій справі залишено без змін.

33. Отже, суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду поданих апеляційних скарг дійшов висновку про відсутність підстав для покладення субсидіарної відповідальності на відповідачів.

34. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції враховуючи наступне.

35. Частиною першою статті 619 ЦК України регламентовано, що договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

36. За частиною першою статті 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

37. Частиною третьою цієї статті ГК України унормовано, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

38. Субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом з боржником відповідають за його зобов`язаннями у випадках, передбачених, зокрема, КУзПБ.

39. Відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.

40. Визначене нормами КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності, як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

41. Отже, у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

42. Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.

43. Визначене нормами КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності, як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

44. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.

45. Об`єктом вказаного правопорушення є ті майнові права боржника та його кредиторів, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини другої статті 61 КУзПБ.

46. Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника.

47. Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії / бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможністьі боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.

48. Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії / бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.

49. За змістом частини другої статті 61 КзПБ вказані умисні дії / бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.

50. Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).

51. Такі правові висновки щодо застосування норм частини другої статті 61 КУзПБ викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21).

52. Водночас визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статей 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на кредитора/ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 14.07.2020 у справі № 904/6379/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17).

53. Своєю чергою, відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21323/16, від 15.02.2022 у справі № 927/219/20, від 15.02.2023 № 902/1078/16, від 07.03.2023 №911/101/21 (911/3174/21)), від 10.08.2023 у справі № 911/2581/14 (911/1311/22).

54. Як встановлено судами попередніх інстанцій ліквідатором складено реєстр вимог кредиторів, до якого включено борги банкрута перед кредиторами у загальному розмірі 5 143 414,27 грн, серед яких: ТОВ «Скрудж» (4 043 870,90 грн.), ТОВ «Орні Груп» (1 092 998,72 грн.) та ГУ ДПС у м. Києві (6 544,65 грн.)

55. Для проведення аналізу фінансового стану ТОВ "АБК "Моноліт" арбітражним керуючим залучено аудитора - ПП «Сервіском Аудит».

56. Судами встановлено, що за результатами фінансового аналізу проведено розрахунки показників господарської діяльності і досліджено управлінські рішення колишнього керівництва банкрута. У звіті зроблено висновок про те, що в діях керівника та засновників ТОВ "АБК "Моноліт" мають місце економічні ознаки дій з доведення до банкрутства, які призвели до погіршення платоспроможності підприємства, у зв`язку із чим боржник був не в змозі сплатити кредиторам обов`язкові платежі. В звіті зазначається про списання матеріальних цінностей боржника, що могло погіршити фінансовий стан товариства.

57. Ліквідатором зазначено коло осіб, які мали вирішальний вплив на діяльність ТОВ "АБК "Моноліт", з яких:

- учасники: до 30.01.2020 - кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичної особи - громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; із 30.01.2020 - кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичної особи -громадянка України - ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

- керівники: із 22.06.2019 - 30.01.2020 - ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ); із 30.01.2020 до 24.08.2021 - ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

58. Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

59. Зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість цих осіб довести відсутність своєї вини у банкрутства боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16).

60. Як зазначалось вище, за період 2019 - 2020 років учасниками та керівниками товариства боржника були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

61. Судом встановлено на ступні обставини.

62. 26.04.2019 між ТОВ «ОРНІ ГРУП» (постачальник) та ТОВ «АБК «Моноліт» (покупець) укладено договір поставки №260419-1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується протягом терміну дії цього договору поставляти покупцю лайнер, або інший товар зазначений у додатках до існуючого договору, в обсязі, асортименті та на умовах згідно з додатками, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати товар на умовах, передбачених цим договором.

63. На виконання умов вказаного договору, ТОВ «АБК «Моноліт» частково здійснило сплату поставленого ТОВ «ОРНІ ГРУП» товару у сумі 535 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №278 від 09.10.2019, №281 від 15.10.2019, №296 від 21.10.2019.

64. 06.02.2020 між ТОВ «ОРНІ ГРУП» (клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АФАЛІНА» (фактор) укладений договір факторингу № -Ф.

65. Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.06.2020 у справі № 910/2269/20 позов ТОВ «Фінансова компанія «Афаліна» задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АФАЛІНА» суму основного боргу у розмірі 4 039 330,90 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 60 589,96 грн.

66. У вказаному рішенні судом було встановлено, що згідно з видатковими накладними: № 1 від 26.04.2019 на суму 332050,20 грн, №2 від 17.05.2019 на суму 2 958,50 грн, №3 від 10.06.2019 на суму 344194,80 грн, №5 від 27.06.2019 на суму 912576,00 грн, №8 від 19.07.2019 на суму 2982551,40 грн ТОВ «ОРНІ ГРУП» на виконання умов договору № 260419-1 від 26.04.2019 здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 4574330,90 грн.

67. Судами також встановлено, що з урахуванням приписів ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України, строк оплати за видатковою накладною № 1 від 26.04.2019 настав 29.10.2019, за видатковою накладною №2 від 17.05.2019 - 19.11.2019, за видатковою накладною №3 від 10.06.2019 - 11.12.2019, за видатковою накладною №5 від 27.06.2019 - 28.12.2019, за видатковою накладною №8 від 19.07.2019 - 21.01.2020.

68. 18.11.2019 між ТОВ «ОРНІ ГРУП» (поклажодавець) та ТОВ «АБК «Моноліт» (зберігач) укладено договір про надання послуг відповідального зберігання №181119-1, відповідно до якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання протягом строку договору матеріальні цінності поклажодавця (далі - товар) (п. 1.1. договору).

69. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за вказаним договором ТОВ «Орні Груп» звернулося до суду із позовом.

70. Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.09.2020 у справі № 910/8660/20 позов ТОВ «Орні Груп» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «АБК «Моноліт» на користь ТОВ «ОРНІ ГРУП» штраф у розмірі 355 224,69 грн., збитків у розмірі 61 477,50 грн. та 6 250,53 грн. витрат на сплату судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

71. Судом у вказаному рішенні було встановлено, що згідно з п. 2.1.4. договору зберігач зобов`язаний повернути товару поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

72. 28.01.2020 ТОВ «Орні Груп» звернулося до боржника з вимогою №18/95-18 повернути товар, зокрема, SAERTEX-LINER S+ ремонтний рукав з полімерного матеріалу для санації трубопроводів, розміром DN350/WT4, кількістю 600 м. Проте ТОВ «АБК «Моноліт» не було здійснено повернення зазначеного товару поклажодвцеві.

73. Відповідно до п. 3.1.2. договору поклажодавець зобов`язаний забрати у зберігача товар до закінчення строку цього договору. Згідно з п. 7.2. договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2019 року.

74. Господарським судом у рішенні від 02.09.2020 у справі № 910/8660/20 встановлено, що вірним початком прострочення виконання зобов`язання з повернення товару є 29.01.2020, оскільки ТОВ «Орні Груп» зобов`язане було забрати у зберігача товар до закінчення строку цього договору (31.12.2019).

75. Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

76. У постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, а також у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 914/1033/17, від 11.05.2018 у справі № 914/1487/17, від 15.05.2018 у справі № 921/412/17-г/7, від 24.10.2018 у справі № 308/8645/15цс, від 05.12.2018 у справі № 589/2800/15-ц викладено правові позиції щодо підстав виникнення зобов`язальних правовідносин, відповідно до яких: 1) за своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб; за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду; рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність; 2) за змістом статті 11 Цивільного кодексу України зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

77. Судом апеляційної інстанції встановлено, що зобов`язання ТОВ «АБК «Моноліт» за Договором поставки № 260419-1 від 26.04.2019 (сплата коштів) та Договором про надання послуг відповідально зберігання № 181119-1 від 18.11.2019 (повернення товару) виникли до 30.01.2020, тобто у період, коли учасником та керівником ТОВ «АБК «Моноліт» були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно, чим спростував доводи щодо моменту виникнення зобов`язань боржника за вказаними договорами після ухвалення Господарським судом міста Києва рішень від 11.06.2020 у справі № 910/2269/20 та від 02.09.2020 у справі № 910/8660/20.

78. Щодо безпідставного перерахунку коштів ТОВ «АБК «Моноліт» на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 300 000,00 грн апеляційний суд встановив наступне:

- 15.08.2019, 25.10.2019 та 01.11.2019 між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ТОВ «АБК «Моноліт» (Позичальник) були укладені однотипні Договори безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 150819-1, № 251019-1 та № 011119-1;

- згідно з умовами вказаних Договорів поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у розмірі 50 000,00 грн., 125 000,00 грн. та 125 000,00 грн. відповідно. Згідно з пунктом 4.2 Договорів строк повернення позики становить до 31.12.2019;

- на виконання умов укладених із боржником договорів безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 150819-1 від 15.08.2019, № 251019-1 від 25.10.2019 та № 011119-1 від 01.11.2019 було перераховано на рахунок ТОВ «АБК «Моноліт» грошові кошти у загальному розмірі 300 000,00 грн., які у такому ж самому розмірі були повернуті товариством ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по рахунку боржника;

- перерахування грошових коштів ТОВ «АБК «Моноліт» на користь ОСОБА_2 не було безпідставним, оскільки 300 000,00 грн. були перераховані товариством в якості повернення попередньо отриманої фінансової допомоги за вищезазначеними договорами.

79. Щодо обставин перерахування ТОВ «АБК «Моноліт» коштів на рахунок ОСОБА_3 у 2020 році судом встановлено наступне:

- 31.03.2020 між ТОВ «АБК «Моноліт» (Сторона-1) та ОСОБА_3 (Сторона-2) укладено Договір № 310320-1 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого:

Згідно з п. 1.1 Договору Сторона-1 зобов`язується надати Стороні-2 поворотну фінансову допомогу, а Сторона-2 зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу Стороні-1 в повному розмірі у визначений даним Договором строк;

Відповідно до п. 2.1 Договору розмір поворотної фінансової допомоги, яка надається Стороною-1 Стороні-2 за даним Договором, становить 200 000, 00 грн;

Пунктом 3.3 Договору визначено, що Сторона-2 зобов`язана повернути Стороні-1 надану за даним Договором поворотну фінансову допомогу у повному розмірі протягом 3 календарних місяців з дати надання повної суми поворотної фінансової допомоги згідно п. 2.1 Договору.

Згідно з п. 8.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 01.07.2020, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.- З долучених ліквідатором виписок по рахунку ТОВ «АБК «Моноліт» вбачається, що товариством було перераховано грошові кошти на рахунок ОСОБА_3 згідно з наступними платежами:

01.04.2020 на суму 30 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 );

01.04.2020 на суму 30 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 );

01.04.2020 на суму 30 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 );

01.04.2020 на суму 30 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 );

02.04.2020 на суму 20 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 );

02.04.2020 на суму 30 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 );

02.04.2020 на суму 30 000,00 грн. (призначення платежу - надання фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 310320-1 від 31.03.2020, ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 ).

- ТОВ «АБК «Моноліт» перерахувало на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн на виконання умов Договору № 310320-1 про надання поворотної фінансової допомоги від 31.03.2020.

- Як зазначено ліквідатором та не заперечується відповідачем-3, ОСОБА_3 було повернуто ТОВ «АБК «Моноліт» за Договором № 310320-1 про надання поворотної фінансової допомоги від 31.03.2020 грошові кошти у розмірі 93 700,00 грн на банківський рахунок боржника в Акціонерному товаристві «Альянс Банк».

80. Крім того, 11.08.2020 між ТОВ «АБК «Моноліт» (Первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські санаційні технології (Новий кредитор) та ОСОБА_3 (Боржник) укладено Договір № 11/08-20 про відступлення права вимоги, згідно з п. 1.1 якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги на загальну суму 97 200,00 грн., що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором ОСОБА_3 за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 310320-1 від 31.03.2020 на суму 97 200,00 грн, згідно якого:

- п 1.2 Договору визначено, що Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором;

- за п. 2.3 Договору після отримання коштів від Боржника Новий кредитор має направити Первісному кредитору повідомлення про отримання даних коштів;

- відповідно до п. 2.4 Договору Новий кредитор не сплачує Первісному кредитору винагороди чи процентів. Сторони домовилися, що з моменту підписання цього Договору та відступленням права вимоги, борг Первісного кредитора за Договором поставки № 250220-1 від 25.02.2020 в розмірі 34 000,00 грн. зменшився на суму 34 000,00 грн., а тому заборгованість по даному договору Первісного кредитора перед Новим кредитором погашено повністю. Крім того, Сторони домовилися, що з моменту підписання цього Договору та відступлення права вимоги, борг Первісного кредитора перед Новим Кредитором за Договором оренди спеціального транспортного засобу з водієм № 040320-1 від 04.03.2020 в розмірі 222 240,00 грн. зменшився на суму 63 200,00 грн., і складає 159 040,00 грн;

- Пунктом 4.1 Договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором;

- Згідно з п. 4.3 Договору відступлення вимоги згідно з цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов Основного Договору.

Судом встановлено, відсутність доказів сплати ОСОБА_3 заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 310320-1 від 31.03.2020 у розмірі 97 200,00 грн. на користь ТОВ «Українські санаційні технології». Згідно пояснень відповідача-3 ОСОБА_3 не зобов`язана доводити сплату коштів на рахунок ТОВ «Українські санаційні технології», оскільки це ніяким чином не впливає на платоспроможність ТОВ «АБК «Моноліт».

81. Щодо списання ОСОБА_3 основних засобів ТОВ «АБК «Моноліт» на загальну суму 3 468 957,31 грн судом встановлено наступне:

- згідно з протоколом інвентаризаційної комісії від 03.08.2020 за підписом ОСОБА_3 встановлено нестачу матеріалів на загальну суму 221 220,53 грн. Причина нестачі матеріалів за № п/п 3-9 не встановлена, за № п/п 1-2 можлива крадіжка, винної особи не встановлено. Вирішено виявлену нестачу списати на витрати періоду;

- під час проведення інвентаризації був проведений аналіз щодо встановлення терміну придатності матеріалу та виявлено, що частина ремонтного рукаву з полімерного матеріалу для санації трубопроводів SAERTEX-LINER S+, термін придатності до використання сплинув, матеріал не може бути використаний у подальшій роботі, оскільки втратив свої технічні характеристики, а саме: полімерні рукава зі склопластика Saertex-Liner S + DN150/WT4, Saertex-Liner S + DN300/WT4, Saertex-Liner S + DN400/WT4, та Saertex-Liner S + D600/WT4 загальною вартістю 3 106 233,24 грн; прийнято рішення списати матеріал у кількості 429 метрів на витрати періоду на загальну суму 3 106 233,24 грн. із подальшою передачею в утиль шляхом залучення спеціалізованої компанії щодо утилізації відходів виробництва;

- виявлено три відрізки ремонтного рукава для санації трубопроводів Saertex-Liner S + DN350/WT4 та технічну плівку Polymer foil 400 mm загальною вартістю 58 969,24 грн; прийнято рішення списати матеріал у кількості 12 м на витрати періоду на загальну суму 58 969,24 грн. із подальшою передачею в утиль шляхом залучення спеціалізованої компанії щодо утилізації відходів виробництва;

- під час інвентаризації встановлена наявність технічної плівки, яка використовується під час виконання будівельних робіт із застосуванням ремонтного рукаву з полімерного матеріалу загальною вартістю 91 386,30 грн;

- оскільки виконання робіт ТОВ «АБК «Моноліт» не планувалось у зв`язку з відсутністю замовлень, відсутністю коштів на оплату послуг зберігання ремонтного рукава з полімерного матеріалу, відсутністю своїх власних складських потужностей для його зберігання, наявністю лише одного потенційного покупця приблизно на 100 метрів технічної плівки з полімеру етилену товщиною (0,5 мм) для санації трубопроводів; Polymer foil; Widht500, відсутністю попиту на даний матеріал, вирішено списати матеріал у кількості 1 189,5 метрів на витрати періоду на загальну суму 82 534,30 грн. із подальшою передачею в утиль шляхом залучення спеціалізованої компанії щодо утилізації відходів виробництва;

- 04.08.2020 одноособовим керівником та учасником ТОВ «АБК «Моноліт» ОСОБА_3 списано майно товариства на загальну суму 3 468 957,31 грн;

- списання ОСОБА_3 майна ТОВ «АБК «Моноліт» підтверджується наступними актами списання товарів, а саме: № 12 від 04.08.2020 на суму 3 106 233,24 грн; № 11 від 04.08.2020 на суму 221 220,53 грн.; № 13 від 04.08.2020 на суму 141 503,54 грн;

- згідно з інвентаризаційним описом необоротних активів від 30.10.2020 на підставі розпорядчого документа від 30.10.2020 № 301020-1 ОСОБА_3 виконано зняття фактичних залишків основних засобів, нематеріальних активів, інших необоротних матеріальних активів, капітальних інвестицій, які обліковуються на субрахунках 104, 106, 1121, 1122 станом на 30.10.2020.

82. За результатами проведення інвентаризації відповідачем-3 було встановлено:

- фактичну наявність 41 одиниці необоротних активів фактичною вартістю 35 120,14 грн. із загальної кількості 104 одиниць за даними бухгалтерського обліку вартістю 225 248,13 грн;

- встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 217 742,03 грн. Вказано причини нестачі: за № п/п 1-2 та № п/п 6-9 - не встановлено, за № п/п 3-5 та з № п/п 10-72 - крадіжка, винної особи не встановлено. Виявлену нестачу списати на витрати періоду. По товарно-матеріальним цінностям, за якими виявлена крадіжка подати до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення;

- списання вказаних товарно-матеріальних цінностей підтверджується актами на списання основних засобів від 13.11.2020, долученими ліквідатором до заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника;

83. ОСОБА_3 долучено до матеріалів справи наступні документи, а саме: заяву (повідомлення) відповідача про кримінальне правопорушення за ст. 185 та ст. 357 Кримінального кодексу України, яке отримано канцелярією Шевченківського Управління поліції 31.01.2020 (вх. № К-625); лист Saertex multicom GmbH від 13.03.2023; договір № 040820/1 від 04.08.2020 про утилізацію відходів; Додаток № 1 (Специфікацію) до Договору № 040820/1 від 04.08.2020; Акт приймання-передачі до Договору № 040820/1 від 04.08.2020; Додаткову угоду № 1 від 21.08.2020 до Договору № 040820/1 від 04.08.2020 на утилізацію відходів; Додаткову угоду № 2 до Договору № 040820/1 від 04.08.2020 на утилізацію відходів; Договір про переведення боргу від 23.09.2020; Додаткову угоду до Договору про переведення боргу від 23.09.2020; Акт надання послуг № 1835 від 20.10.2020; Акт приймання-передачі відходів до Акту надання послуг № 1835 від 20.10.2020; Товарно-транспортну накладну № 01 від 20.10.2020; Договір поставки № 080920-1 від 08.09.2020; Додаток № 1 (Специфікацію) до Договору поставки № 080920-1 від 08.09.2020; лист Saertex multicom GmbH від 13.03.2023; лист Saertex multicom GmbH від 13.04.2023.

84. Дослідивши вказані документи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 не було вжито будь-яких заходів для встановлення обставин викрадення майна ТОВ «АБК «Моноліт», яке було списано на загальну суму 438 962,56 грн, що вбачається з наступного:

- згідно з заявою (повідомленням) ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, отриманою канцелярією Шевченківського управління поліції 31.01.2020 (вх. № К-625) відповідачем-3 зазначено, що 30.11.2020 їй стало відомо, що статутні документи (статути, протоколи, виписки, свідоцтва), кругла печатка, електронні ключі, фінансово-господарські документи, листи, повідомлення, кадрові та бухгалтерські документи, звіти, декларації, та всі без виключення первинні документи ТОВ «АБК «Моноліт» зникли з місця їх постійного перебування, а саме: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 28, оф. 418;

- будь-яких інших доказів звернення до правоохоронних органів до матеріалів справи ОСОБА_3 долучено не було;

- ОСОБА_3 не зверталася до правоохоронних органів у зв`язку з викраденням (як про це зазначено відповідачем-3 у матеріалах проведених інвентаризацій майна ТОВ «АБК «Моноліт» від 03.08.2020 та від 30.10.2020) матеріальних цінностей товариства;

- у долученій заяві до Шевченківського УП ГУНП (вх. № К-625 від 31.01.2020) відповідачем-3 так само не зазначено про викрадення матеріальних активів боржника, які були у подальшому 04.08.2020 та 13.11.2020 списані ОСОБА_3 .

85. Щодо списання полімерних рукавів зі склопластика Saertex-Liner S + DN150/WT4, Saertex-Liner S + DN300/WT4, Saertex-Liner S + DN400/WT4, та Saertex-Liner S + D600/WT4 загальною вартістю 3 106 233,24 грн судос апеляційної інстанції встановлено наступне:

- відповідач-3 звертався до виробника зазначених рукавів лише у 2023 році, що підтверджується листами Saertex multicom GmbH від 13.03.2023 та від 13.04.2023, у яких зазначається про строки стабільного зберігання указаних рукавів та відповідні температури їх зберігання;

- станом на момент проведення інвентаризації майна ТОВ «АБК «Моноліт» 03.08.2020 та прийняття рішення про списання зазначених матеріальних активів у ОСОБА_3 не було будь-якого письмового підтвердження наявності підстав для такого списання. Крім того, враховуючи значну вартість списаних активів (більше 3 мільйонів гривень), відповідачем-3 могли би бути вжиті заходи щодо можливої реалізації вказаних полімерних рукавів за зниженою вартістю (у зв`язку з закінченням строків їх стабільного зберігання).

86. Щодо списання ОСОБА_3 трьох відрізків ремонтного рукава для санації трубопроводів Saertex-Liner S + DN350/WT4 та технічної плівки Polymer foil 400 mm загальною вартістю 58 969,24 грн, а також технічної плівки, яка використовується під час виконання будівельних робіт із застосуванням ремонтного рукаву з полімерного матеріалу, загальною вартістю 91 386,30 грн. - судом встановлено, що відповідачем-3 не надано будь-яких документів в обґрунтування підстав для їх списання. ОСОБА_3 не було вжито будь-яких заходів щодо можливої реалізації зазначених матеріальних активів.

87. Апеляційним судом досліджено долучену ліквідатором до заяви фінансову звітність боржника, яка подавалася ОСОБА_3 , згідно з якою:

- Активи ТОВ «АБК «Моноліт» станом на 31.12.2019 (учасник - ОСОБА_1 , керівник - ОСОБА_2 ) складають: запаси на суму 1 299,1 тис. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на суму 4 166,2 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти на суму 5 856,1 тис. грн.

- Активи ТОВ «АБК «Моноліт» станом на 31.03.2020 (учасник - ОСОБА_1 , керівник - ОСОБА_2 до кінця січня 2020 року, з лютого 2020 року одноособовий учасник та керівник - ОСОБА_3 ) складають: запаси на суму 1 377,7 тис. грн.;

- дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на суму 6 095,2 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти на суму 1 081,3 тис. грн.

- Активи ТОВ «АБК «Моноліт» станом на 30.06.2020 (одноособовий учасник та керівник - ОСОБА_3 ) складають: запаси на суму 3 564,2 тис. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на суму 951,5 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти на суму 170,3 тис. грн.

- Активи ТОВ «АБК «Моноліт» станом на 30.09.2020 (одноособовий учасник та керівник - ОСОБА_3 ): запаси на суму 28,8 тис. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на суму 49,6 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти на суму 0,1 тис. грн.

- Активи ТОВ «АБК «Моноліт» станом на 31.12.2020 (одноособовий учасник та керівник - ОСОБА_3 ): запаси на суму 0,7 тис. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на суму 49,7 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти - відсутні.

88. Встановлення ознак доведення до банкрутства визначається Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємств та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 № 1361) (надалі - Методичні рекомендації).

89. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно Статуту ТОВ «АБК «Моноліт», затвердженого рішенням єдиного учасника № 27/01/20 від 27.01.2020, визначено наступні повноваження та обов`язки учасника та керівника товариства, а саме:

- Пунктом 2.3.1 Статуту визначено, що учасники Товариства мають право брати участь в управлінні справами Товариства в порядку, визначеному цим Статутом.

- Згідно з пунктами 2.4.4, 2.4.5 Статуту учасники Товариства зобов`язані сприяти здійсненню Товариством своєї діяльності та не вчиняти дій, що можуть завдати шкоди господарській діяльності або діловій репутації Товариства.

- Відповідно до пункту 7.13.1 Статуту до компетенції загальних зборів учасників Товариства належить винесення рішень щодо будь-яких питань діяльності Товариства.

- Пунктом 7.15 Статуту визначено, що управління поточною діяльністю Товариства здійснюється Директором.

- Згідно з п. 7.16 Статуту до компетенції Директора товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів учасників.

- Відповідно до пункту 7.22 Статуту директор зобов`язаний: діяти добросовісно і розумно в інтересах Товариства; здійснювати керівництво поточною діяльністю Товариства, нести персональну відповідальність за діяльність Товариства, розподіляти обов`язки між заступниками Директора Товариства та співробітниками Товариства; керуватися у своїй діяльності затвердженими рішеннями Загальних зборів Учасників та Статутом.

90. Суд апеляційної інстанції, аналізуючи період (2019 рік - січень 2020 року), коли учасником боржника була ОСОБА_1 , а керівником - ОСОБА_2 дішов наступних висновків:

- основна заборгованість підприємства боржника - ТОВ «АБК «Моноліт» перед ТОВ «Орні Груп» за договором постави № 260419-1 від 26.04.2019, на підставі якої було відкрито провадження у даній справі про банкрутство боржника, за правилами закону виникла у зазначений період;

- місцевим господарським судом правильно встановлено, що договори безвідсоткової фінансової допомоги, укладені між товариством та ОСОБА_2 , є оплатними, остання не отримала будь-якої вигоди у вигляді збільшення активів за рахунок боржника, зокрема фінансова допомога надавалася керівником та поверталася товариством у той час, коли товариство було платоспроможним, зазначене підтверджується належними доказами;

- судом встановлено, що показники фінансового стану (розмір активів та пасивів товариства), зазначені у фінансовій звітності за 2019 рік, підписаній ОСОБА_3 , свідчать про нормальний стан товариства, оскільки розмір наявних активів дозволяє погасити існуючу кредиторську заборгованість, а втрата активів товариства боржника у вказаний період не доведена належним чином, при цьому згідно з долученими наказами про введення в експлуатацію інших необоротних матеріальних активів та визначення строків експлуатації, підписаними ОСОБА_2 , відповідні товарно-матеріальні цінності вводилися в експлуатацію.

- суд апеляційної інстанції та суд першої інстанції (в частині відмови у покладенні субсидіарної відповідності) дійшли висновку, що виникнення заборгованості боржника перед ТОВ «Орні Груп» у вказаний період є ризиком господарської діяльності у розумінні статті 42 ГК України, учасником та керівником боржника не було вчинено у вказаний період будь-яких дій, спрямованих на виведення активів боржника, погіршення його фінансового стану, що підтверджується належними та допустимими доказами і зворотного не доведено, тому за відсутності вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у доведенні ТОВ «АБК «Моноліт» до банкрутства та неспроможності товариства виконати свої зобов`язання перед кредиторами у справі не має правових підстав для покладання субсидіарної відповідальність за зобов`язаннями боржника на цих осіб.

91. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «АБК «Моноліт» арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

92. Водночас, суд касаційної інстанції, в силу статті 300 ГПК України, не здійснює переоцінку доказів та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи.

93. Щодо ОСОБА_3 , судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення про списання полімерних рукавів із склопластика загальною вартістю 3 106 233,24 грн прийнято за наявності достатніх підстав з огляду на таке:

- відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії ТОВ «АБК «Моноліт», по результату проведеної інвентаризації станом на 03.08.2020 було встановлено наявність 437 м полімерного рукаву зі склопластика SAERTEX-LINER S+, на загальну суму 3 165 202,48 грн і 1293,5 м технічної плівки з полімеру для санації трубопроводів Polymer foil на загальну суму 91 386,30 грн, технічної плівки на суму 1 289,50 грн, а також встановлена нестача матеріалів на загальну суму 221 220,53 грн;

- за наслідками проведеної інвентаризації був здійснено аналіз щодо встановлення терміну придатності ремонтного рукаву з полімерного матеріалу для санації трубопроводів, а саме SAERTEX-LINER S+, розміром DN150/WT4 в кількості 154 м, SAERTEX-LINER S+, розміром DN300/WT4 в кількості 11,5 м, SAERTEX-LINER S+, розміром DN400/WT4 в кількості 63,5 м, SAERTEX-LINER S+, розміром DN500/WT4 в кількості 100 м, SAERTEX-LINER S+, розміром DN600/WT4 в кількості 100 м, загалом 429 м, на суму 3 106 233,24 грн., а також ремонтні рукави SAERTEXLINER S+, розміром DN350/WT4 в кількості 12 м на суму 58 969,24 грн, всього на суму 3 165 202,48 грн;

- суд апеляційної інстанції дослідив та врахував листи виробника ремонтних рукавів SAERTEX від 13.03.2023 та від 13.04.2023, в яких зокрема зазначено, що полімерні рукави під назвою SAERTEX-LINER S+ виготовлялися саме компанією SAERTEX-LINER Multi і мали таку назву до 07.06.2021р., а потім була змінена назва на SAERTEX-LINER Multi. Водночас, максимальний термін експлуатації виробів SAERTEX-LINER у 2019 році становив 6 місяців, подальше його використання понад вказаного строку , виробником не рекомендується, ці листи містяться в матеріалах справи;

- з огляду на те, що термін придатності вказаних ремонтних рукавів становив максимум 6 місяців, і сплинув, тому не може бути використаний у подальшій роботі, по причині втрати своєї технічної характеристики, було прийнято рішення про списання матеріалу і його утилізації із залученням спеціалізованої компанії.

- нераціональним є управлінське рішення щодо подальшого зберігання матеріалів, строк зберігання яких минув, у складських приміщеннях, які були орендовані ТОВ «АБК «Моноліт», а тому зазначене підтверджує те, що ОСОБА_3 правомірно було прийнято управлінське рішення щодо розірвання такого договору, що підтверджується актом повернення складського відсіку (копія додається) та відповідно укладання договору на утилізацію матеріалів, які не придатні для подальшого використання;

- 04.08.2020 між ТОВ «АБК «Моноліт» і ФОП Плис В.В. було укладено договір №040820/1 на утилізацію відходів, за яким останній зобов`язався надати послуги з організації збирання, заготівлі відходів для подальшої утилізації матеріалів відповідно до додатку № 1 до договору (копія договору на утилізацію міститься в матеріалах справи).

94. За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції погодився з доводами ОСОБА_3 в цій частині, щодо правомірності вчинення ОСОБА_3 дій на списання матеріальних активів товариства, строк зберігання яких сплив, а тому і не вбачає протиправних дій останньої, які б спричинили доведення товариства боржника до банкрутства.

95. Також суду апеляційної інстанції надавались копія заяви ОСОБА_3 , яка була спрямована до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, про викрадення документів і вчинення кримінального правопорушення за статтями 185 та 357 Кримінального кодексу України зі штампом про отримання 31.01.2020 Зі змісту заяви про злочин 30.01.2020 ОСОБА_3 стало відомо, що статутні документи (статути, протоколи, виписки, описи, свідоцтва), кругла печатка, електронні ключі, фінансово-господарські документи, листи, повідомлення,кадрові та бухгалтерські документи, звіти, декларації, та всі без виключення офіційні документи ТОВ «АБК «Моноліт» (Код ), зникли з місця їх постійного перебування, а саме: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 28, оф. 418. Враховуючи, що ні вона, як керівник та єдиний учасник ТОВ «АБК «Моноліт», та/чи інші працівники товариства, не здійснювали переміщення чи будь-яких інших дій з офіційними документами та майном товариства, які зникли, то є всі підстави вважати, що їх було викрадено. Остання дата, коли відомо, що офіційні документи та майно знаходилися за місцезнаходженням товариства, є 27.01.2020.

96. Апеляційний суд встановив, що з 30.01.2020 ОСОБА_3 почала виконувати повноваження директора і саме в цей день їй стало відомо про викрадення/зникнення майна Товариства, в тому числі і офіційних документів, відповідно заява в поліцію про вчинення злочину містила загальні відомості щодо майна ТОВ «АБК «Моноліт». Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що зазначені дії ОСОБА_3 , як керівника ТОВ «АБК «Моноліт», не можуть свідчити про її бездіяльність, а навпаки підтверджують активність останньої в повідомленні відповідних органів щодо наявності злочину на підприємстві боржника, а саме викрадення офіційних документів товариства та матеріальних цінностей.

97. Крім того, апеляційним судом встановлено наступне:

- на виконання умов договору № 310320-1 про надання поворотної фінансової допомоги від 31.03.2020 ОСОБА_3 було повернуто 93 700,00 грн, зазначене підтверджується належними доказами;

- вподальшому, 11.08.2020 між ТОВ «АБК «Моноліт» (первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські санаційні технології (новий кредитор) та ОСОБА_3 (боржник) було укладено договір № 11/08-20 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги на загальну суму 97 200,00 грн., що належить первісному кредиторові, і стає кредитором ОСОБА_3 за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 310320-1 від 31.03.2020 на суму 97 200,00 грн. За умовами зазначеного договору, сторони домовилися, що з моменту підписання цього договору та відступленням права вимоги, борг первісного кредитора за договором поставки № 250220-1 від 25.02.2020 в розмірі 34 000,00 грн. зменшився на суму 34 000,00 грн., а тому заборгованість по даному договору первісного кредитора перед новим кредитором погашено повністю. Крім того, сторони домовилися, що з моменту підписання цього договору та відступлення права вимоги, борг первісного кредитора перед новим кредитором за договором оренди спеціального транспортного засобу з водієм № 040320-1 від 04.03.2020 в розмірі 222 240,00 грн зменшився на суму 63 200,00 грн, і складає 159 040,00 грн;

-з наведеного вбачається, що розрахунки за договором відступлення права вимоги № 11/08-20 від 11.08.2020 були проведені сторонами шляхом укладання угоди, передбаченої цим же договором, про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 34 000,00 грн за договором поставки № 250220-1 від 25.02.2020 та у сумі 63 200,00 за договором оренди спеціального транспортного засобу № 040320-1 від 04.03.2020, тобто на загальну суму 97 200, 00 грн, зазначене підтверджується належними доказами.

98. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за договором відступлення права вимоги, сторонами були проведені взаєморозрахунки відповідно до умов укладеного договору, а тому ОСОБА_3 цими діями не було погіршено фінансове становища товариства боржника, а також і не доведено ТОВ «АБК «Моноліт» до банкрутства.

99. З огляду на все вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов ґрунтовних висновків, що ліквідатором не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України, які би достеменно підтверджували вину ОСОБА_3 у доведенні боржника до неплатоспроможності, а відтак і про відсутність підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника - ТОВ «АБК «Моноліт» в сумі 5 118 587,27 грн на ОСОБА_3 .

100. В свою чергу аргументи касаційної скарги, в яких скаржники посилаються на постанови Верховного Суду, які на їх думку не були враховані судами попередніх інстанцій є необґрунтованими, оскільки у кожній конкретній справі щодо визначення підстав для покладення субсидіарної відповідальності, суди мають враховувати конкретні обставини та докази, що підтверджують або спростовують такі підстави. Взявши з контексту окремі висновки із наведених скаржником постанов скаржник не довів неврахування як таких сталих і послідовних висновків Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

101. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, скаржники не довели неправильного застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій як норм матеріального так і процесуального права в оскаржуваних частинах судових рішень, як необхідної передумови для скасування судових рішень, і підстави, визначені скаржником у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

102. Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

103. За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

104. Оскаржувані судові рішення в оскаржуваних частинах вказаним вимогам відповідають.

105. Згідно частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

106. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України дійшла висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі № 910/1376/21 щодо відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняті відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її зміни або скасування відсутні.

107. Оскільки підстав для скасування оскаржуваних постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір згідно статті 129 ГПК України за подання касаційної скарги покладається на скаржників.

Судові витрати

108. У поданому відзиві ОСОБА_1 просить стягнути солідарно з ТОВ "Орні Груп" та з арбітражного керуючого Різника О. Ю. на користь ОСОБА_1 22 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

109. При цьому, до відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 додала докази на підтвердження зазначеного, а саме: копію ордеру № 14031105 від 07.07.2025 на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду адвокатом Носик Б.М., виданим Адвокатським об`єднанням «ВІННЕРЛЕКС»; копію додатку №3 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2025, згідно якого сторони визначили, що розмір гонорару з надання правової допомоги ОСОБА_1 з представництва у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду при розгляді справи № 910/1376/21, в тому числі, зі складання і подання відзиву на касаційні скарги та вчинення і подання всіх інших необхідних процесуальних документів і дій становить 22 000 грн.

110. Матеріали справи також містить копію договору про надання правничої допомоги від 25.04.2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ВІННЕРЛЕКС» та громадянкою ОСОБА_1 (клієнт), за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і порядку визначених цим договором, а клієнт зобов`язався оплатити за надану правову допомогу та витрати, пов`язані з виконанням цього договору, що здійснюється адвокатським об`єднанням.

111. Дослідивши доводи поданої заяви та додані до неї документи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

112. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

113. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

114. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

115. Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

116. Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

117. За ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

118. Згідно з ч. 1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

119. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

120. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

121. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи з власних міркувань.

122. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

123. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

124. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

125. Як вбачається з матеріалів справи, представником Співак В. Г. подано відзив на касаційну скаргу ТОВ "Орні Груп" та відзив на касаційну скаргу ліквідатора, в яких остання просить у задоволенні касаційних скарг відмовити, постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

126. Згідно копії додатку № 3 до договору про надання правничої допомоги від 19.06.2025, сторони визначили, що розмір гонорару з надання правової допомоги Співак В.Г. з представництва у суді касаційної інстанції при розгляді справи № 910/1376/21, в тому числі, зі складання і подання відзиву на касаційні скарги та вчинення і подання всіх інших необхідних процесуальних документів і дій становить 22 000 грн.

127. Також Суд враховує участь представника представника ОСОБА_1 - адвоката Носик Б.М. у судовому засіданні 05.08.2025 в режимі відеоконференції, відповідно до поданої ним заяви.

128. ОСОБА_1 просить стягнути 22 000,00 грн витрат на правничу допомогу солідарно з ТОВ "Орні Груп" та з арбітражного керуючого Різника О. Ю.

129. Разом з тим, арбітражний керуючого Різник О. Ю. - буре участь у справі як ліквідатор ТОВ "АБК "Моноліт", а не у власних інтересах, відтак витрати на правничу допомогу у цій справі можуть бути покладені, в тому рахунку на ТОВ "АБК "Моноліт".

130. Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що розмір заявлених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 22 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, не співрозмірні із виконаною роботою у суді касаційної інстанції, отже їх розмір не є повністю обґрунтованим.

131. З огляду на те, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні касаційних скарг арбітражного керуючого Різника О. Ю. та ТОВ "Орні Груп", та залишення постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в оскаржуваних частинах - без змін, згідно положень статті 129 ГПК України, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом касаційних скарг, підлягають задоволенню частково в розмірі 10 000 грн і покладаються на скаржників порівно: 5 000, 00 грн на ТОВ "АБК "Моноліт" та 5 000, 00 грн на ТОВ"Орні Груп"

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича від 30.05.2025 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 щодо відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення з них солідарно грошових коштів у розмірі 5 118 587,27 грн у справі № 910/1376/21 залишити без задоволення.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орні Груп" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі№ 910/1376/21 залишити без задоволення.

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2024 у справі № 910/1376/21 щодо відмови у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без змін.

4. Заяву ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орні Груп" та арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича 22 000, 00 грн витрат витрати на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орні Груп" (04076, м. Київ, пр-т С. Бандери, буд.21, офіс 9, ) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельна компанія "Моноліт" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 28, офіс 418, ) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

7. Доручити Господарського суду міста Києва видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк