ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Справа № 915/600/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України, вул. Васильківська, буд. 33, м. Київ, 03022 ()

до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України, вул. Центральна, 4, с. Яструбинове, Вознесенський район, Миколаївська область, 56564 ()

про стягнення коштів в сумі 980 336, 39 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернувся Інститут захисту рослин Національної академії аграрних наук України з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Державного підприємство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України заборгованість за договором про науковий супровід № 62-13Р/2021 від 26.05.2021 в розмірі 849 793, 66 грн., інфляційні втрати в розмірі 89 567, 90 грн. і 3 % річних в розмірі 40 974, 83 грн., що складає загальну суму 980 336, 39 грн.

Позивач просить суд судовий збір в сумі 14 705, 05 грн. стягнути з відповідача.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.05.2024 позовну заяву (вх. № 6068/24 від 22.05.2024) Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України про стягнення коштів в сумі 980 336, 39 грн. залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що відповідачем Державним підприємством Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України зареєстровано електронний кабінет ЄСІТС, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю № 11668728 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС.

Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 24.06.2024 про відкриття провадження у справі направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана ним 02.07.2024 о 20:21, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В рішеннях від 28.10.1998 у справі Осман проти Сполученого королівства та від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України.)

В рішенні від 07.07.1989 року у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про вжиття необхідних та достатніх заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про науковий супровід № 62-13Р/2021 від 26.05.2021 з урахуванням додаткових угод, а саме зобов`язань щодо своєчасної оплати за виконані роботи, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 849 793, 66 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 55, 129 Конституції України, ст. 11, 525, 526, 546, 548, 598, 599, 610, 611, 626, 903 ЦК України, ст. 13, 173, 174, 179, 216, 218, 230 ГК України, умовами договору та судовою практикою.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

26.05.2021 між Інститутом захисту рослин Національної академії аграрних наук України (виконавець) та Державним підприємством Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин укладено договір про науковий супровід № 62-ІЗР/2021 від 26.05.2021.

Додатком до договору є Додаток № 1 «Протокол узгодження договірної вартості».

До договору між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 від 17.12.2021 та Додаткову угоду № 2 від 24.03.2022.

Договір, додаток та додаткові угоди підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Суду не подано доказів розірвання договору або визнання його недійсним.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець за завданням замовника зобов`язується провести фітосанітарний моніторинг посівів сільськогосподарських культур (пшениця озима, ячмінь озимий, горох, соняшник), та надати пропозиції щодо захисних заходів.

Відповідно до п. 1.2., п. 1.2.1 договору склад та види послуг, що надаються за даним договором: результати моніторингу та пропозиції щодо захисних заходів.

Відповідно до п. 1.3 договору надання виконавцем результатів моніторингу є підставою для підписання замовником акту здачі-приймання.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість виконання робіт за цим договором становить: 1 000 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 166 666, 67 грн., відповідно до протоколу узгодження договірної вартості робіт (додаток № 1), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2 договору (в редакції додаткової угоди № 2) замовник проводить оплату після надання результатів моніторингу та підписання акту здачі-приймання згідно із рахунком-фактурою виконавця не пізніше 31.09.2022 р.

Відповідно до п. 2.3 договору оплата робіт за договором проводиться не пізніше 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 24.03.2022) договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.09.2022 р.

Відповідно до п. 4.1.1 договору замовник зобов`язується сплатити вартість робіт протягом 10 (десяти) банківських днів від дати підписання відповідних актів здачі-приймання.

Відповідно до п. 4.4 договору підписання акта здачі-приймання є підтвердженням факту отримання замовником результатів та належного виконання виконавцем зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 5.1 договору за неналежне виконання та/або невиконання зобов`язань за договором виконавець та замовник несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Додатком № 1 «Протокол узгодження договірної вартості» сторонами узгоджено вартість моніторингу фітофагів у посівах пшениці озимої та надання пропозиції щодо захисних заходів за цим договором і становить 1 000 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 166 666, 67 грн.

Відповідачем частково проведено оплату робіт за договором в сумі 30 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку за 15.06.2021. Підставою оплати в призначенні платежу зазначено "фітосанітарний моніторинг посівів сільськогосподарських культур згідно рахунку № ІЗР000000118 від 14.06.2021, у т.ч. ПДВ 20 % - 5000 грн.".

Позивачем на виконання умов договору № 62-ІЗР/2021 від 26.05.2021 виконано, а відповідачем прийнято науково-дослідні роботи на суму 970 000, 00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 11 від 23.05.2022.

Акт надання послуг підписано сторонами.

29.08.2022 позивачем направлено на адресу відповідача лист № 1/56 від 29.08.2022, в якому відповідач зазначив, що у зв`язку з воєнним станом в країні та відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також Постанови КМУ № 590 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» Інститут захисту рослин НААН не має можливість придбати меблювання для облаштування лабораторій установи, які проходять акредитацію випробувальних лабораторій, згідно вимог стандарту ДСТУ/ISO 17025-2019. В зв`язку з цим, просив придбати вказане обладнання (список додається) в рахунок оплати згідного договору № 62-ІЗР/2021 від 26.05.2021.

До листа додано список необхідних меблів на суму 100 171, 95 грн.

Крім того, позивачем на підтвердження факту придбання відповідачем меблів на загальну суму 120 206, 34 грн. подано суду видаткові накладні № 3785 від 08.12.2022 на суму 73 651, 20 грн. та № 3337 від 31.10.2022 на суму 46 555, 14 грн., складені між ТОВ "НВП "Укроргсинтез" та ДП "ДГ "Зорі над Бугом" ІЗРНААНУ, а також рахунки на оплату № 1244 від 08.09.2022 на суму 73 651, 20 грн. та № 1245 від 08.09.2022 на суму 46 555, 14 грн.

18.01.2023 відповідач ДП ДГ «Зорі над Бугом» Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України передав позивачу Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України основні засоби (меблі) на суму 100 171, 95 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі основних засобів згідно договору № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021(зі змінами).

Акт приймання-передачі основних засобів підписано сторонами.

20.03.2023 позивач звернувся до відповідача з листом № 1/103 від 20.03.2023, в якому зазначив, що станом на 15.03.2023 згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-03.02.2023, за ДП ДГ «Зорі над Бугом» рахується борг за предметом договору у сумі 849 793, 66 грн. та запропонував графік погашення заборгованості.

Доказів направлення на адресу відповідача листа № 1/103 від 20.03.2023 суду не подано.

13.11.2023 позивач звернувся до відповідача з листом № 1/385 від 13.11.2023, в якому позивач просив відреагувати на попереднє звернення та вжити першочергових заходів для погашення заборгованості.

Доказів направлення на адресу відповідача листа № 1/385 від 13.11.2023 суду не подано.

Доказів надання відповідачем відповідей на вищезазначені листи суду не подано.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту звіряння взаємних розрахунків за період 2022 між Інститутом захисту рослин Національної академії аграрних наук України та ДП ДГ «Зорі над Бугом» Інституту захисту рослин за договором № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021 станом на 31.12.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 849 793, 66 грн.

Акт звіряння взаємних розрахунків підписано лише позивачем.

Судом встановлено, що в акті не відображено оплату в сумі 30 000, 00 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач провів оплату на суму 30 000, 00 грн. та придбав спеціальне меблювання для облаштування лабораторій позивача на суму 120 206, 34 грн.

Таким чином, відповідачем не проведено оплату робіт за договором № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021 на суму 940 000, 00 грн. (970 000, 00 грн. - 30 000, 00 грн.).

Враховуючи погодження сторонами придбання відповідачем меблів в рахунок оплати за договором № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021, заборгованість відповідача перед позивачем становить 819 793, 66 грн. (940 000, 00 грн. - 120 206, 34 грн.).

Неналежне виконання відповідачем умов договору № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021 в частині належної та своєчасної оплати за послуги і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних відносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов`язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її.

Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Відповідно до ст. 894 ЦК України виконавець зобов`язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 897 ЦК України виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов`язаний виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 898 ЦК України замовник за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов`язаний прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова об`єднаної палати КЦС ВС від 01.03.2021 № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

4.2. Правове регулювання відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції від 01.07.2021) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":

- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

- первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця (постанова КАС ВС від 19.06.2018 у справі № 804/15389/15, постанова КГС ВС від 26.03.2019 у справі № 925/291/18).

За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують певні факти господарської діяльності в правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання (постанова КГС ВС від 10.02.2020 у справі № 909/146/19).

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (постанови КГС ВС від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, від 30.09.2020 у справі № 910/8612/19).

4.3. Правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом вище, 26.05.2021 між Інститутом захисту рослин Національної академії аграрних наук України (виконавець) та Державним підприємством Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин укладено договір про науковий супровід № 62-13Р/2021 від 26.05.2021, відповідно до умов якого виконавець за завданням замовника зобов`язується провести фітосанітарний моніторинг посівів сільськогосподарських культур (пшениця озима, ячмінь озимий, горох, соняшник) та надати пропозиції щодо захисних заходів, вартість виконання робіт 1 000 000 грн. (п. 1.1, п. 2.1 договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором на виконання науково-дослідних робіт та врегульовано нормами ст. 892-900 ЦК України.

На виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято науково-дослідні роботи на суму 970 000, 00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 11 від 23.05.2022, який підписано сторонами без зауважень із зазначенням "замовник не має претензій по об`єму, якості та термінам надання послуг (робіт)". Суд зазначає, що акт надання послуг є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджує факт здійснення господарської операції між контрагентами із зазначенням змісту, обсягу та вартості господарської операції (товару, послуг, робіт).

В договорі сторони погодили вартість робіт в сумі 1 000 000, 00 грн., проте матеріали даної господарської справи не містять інших доказів на підтвердження факту виконання робіт на суму більшу, ніж зазначена в акті надання послуг № 11 від 23.05.2022. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем виконано науково-дослідні роботи на суму 970 000, 00 грн.

Відповідачем до виконання робіт проведено на користь позивача оплату в сумі 30 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку за 15.06.2021. При цьому, суд зазначає, що проведення відповідачем оплати грошових коштів в сумі 30 000, 00 грн. до дати виконання робіт не підтверджує факт виконання робіт на вказану суму, якщо сторони не оформили господарську операцію. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 940 000, 00 грн. (970 000, 00 грн. - 30 000, 00 грн.).

Строк виконання зобов`язань з оплати за виконані роботи є таким, що настав в силу ст. 530, п. 3 ч. 1 ст. 898 ЦК України та умов п. 2.2 договору в редакції додаткової угоди № 2. Граничним строком оплати за товар було 30.09.2022 (включно, оскільки у вересні не існує 31 день). З 01.10.2022 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Судом також встановлено, що в рахунок погашення існуючої заборгованості за договором № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021 відповідачем придбано та передано, а позивачем прийнято спеціальне обладнання для облаштування лабораторій установи (меблі) на загальну суму 120 206, 34 грн. згідно видаткових накладних від 31.10.2022, від 08.12.2022 та акту приймання-передачі основних засобів від 18.01.2023. Отже, починаючи з 18.01.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 819 793, 66 грн. (940 000, 00 грн. - 120 206, 34 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 819 793, 66 грн., оскільки позивачем доведено належними доказами факт виконання робіт лише на загальну суму 970 000, 00 грн. за договором № 62-ІЗР/25021 від 26.05.2021, а також факт часткової оплати відповідачем грошових коштів в сумі 150 206, 34 грн. (сплата грошових коштів та придбання основних засобів в рахунок погашення заборгованості). Факт наявності заборгованості в сумі 819 793, 66 грн. не спростовано жодними доказами у справі, доказів погашення відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять. Отже, заборгованість в сумі 819 793, 66 грн., яка не сплачена відповідачем у порядку та строки, встановлені умовами договору, є порушенням умов п. 2.2 договору в редакції додаткової угоди № 2 та вимог законодавства (ст. 530, 610, 629, 898 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, позов в частині стягнення з відповідача 819 793, 66 грн. (основний борг) є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, то судом здійснено перерахунок розміру інфляційних втрат та 3 % річних за допомогою Бази законодавства "Ліга.Закон", виходячи з суми заборгованості та зазначених позивачем періодів нарахувань.

Отже, 3 % річних становлять 39 797, 07 грн., в тому числі:

- 7 613, 22 грн., нараховані за період з 01.10.2022 по 17.01.2023, виходячи з зазначеної самим позивачем суми заборгованості в розмірі 849 793, 66 грн.;

- 32 183, 85 грн., нараховані за період з 18.01.2023 по 09.05.2024, виходячи з суми заборгованості в розмірі 819 793, 66 грн.

Отже, інфляційні втрати становлять 87 413, 58 грн., в тому числі:

- 40 548, 27 грн., нараховані за період з жовтня 2022 по січень 2023, виходячи з зазначеної самим позивачем суми заборгованості в розмірі 849 793, 66 грн.;

- 46 865, 31 грн., нараховані за період з лютого 2023 по квітень 2024, виходячи з суми заборгованості в розмірі 819 793, 66 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 39 797, 07 грн. та інфляційних втрат в сумі 87 413, 58 грн. підлягають задоволенню. В решті 3 % річних та інфляційних втрат судом відмовлено, у зв`язку з безпідставністю нарахувань.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 14 205, 06 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Зорі над Бугом Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України, вул. Центральна, 4, с. Яструбинове, Вознесенський район, Миколаївська область, 56564 () на користь позивача Інституту захисту рослин Національної академії аграрних наук України, вул. Васильківська, буд. 33, м. Київ, 03022 ():

- 819 793, 66 грн. (вісімсот дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто три грн. 66 коп.) заборгованості за договором про науковий супровід № 62-ІЗР/2021 від 26.05.2021;

- 39 797, 07 грн. (тридцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім грн. 07 коп.) - 3 % річних;

- 87 413, 58 грн. (вісімдесят сім тисяч чотириста тринадцять грн. 58 коп.) - інфляційні втрати;

- 14 205, 06 грн. (чотирнадцять тисяч двісті п`ять грн. 06 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 14.08.2025

Суддя Е.М. Олейняш