РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025Справа № 910/5633/25
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»

до: 1. Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»,

2. Моторного (транспортного) страхового бюро України,

про стягнення 75 550,00 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» про стягнення 75 550,00 грн страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю підстав для покладення на відповідача 1/2 від загального розміру виплаченого позивачем на підставі страхового акту № ОЦВ-3Д-24-15-16065/1 від 02.12.2024 страхового відшкодування, відповідно до приписів Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом президії МТСБУ № 464/2020 від 26.02.2020 (надалі - Порядок № 464/2020).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5633/25, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також заяв, клопотань та додаткових доказів.

21.05.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

28.05.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, до якої також долучено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України.

30.05.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2025 клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про залучення співвідповідача задоволено, залучено співвідповідачем Моторне (транспортне) страхове бюро України (02653, місто Київ, б.Русанівський, будинок 8; ідентифікаційний код 21647131). Встановлено Моторному (транспортному) страховому бюро України строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив.

12.06.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу-2 та клопотання про уточнення змісту позовних вимог (прохальної частини позову) з урахуванням залучення співвідповідача у справі.

04.07.2025 до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позовну заяву.

14.07.2025 до суду від Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду відмовлено. У вказаній ухвалі суд звернув увагу позивача на його право подати до суду заяву про відмову від позову або заяву про закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у разі, якщо предмет спору припинив своє існування.

Однак, будь-яких заяв/клопотань від позивача, а також інших учасників справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд уважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.10.2023 між ОСОБА_1 (страхувальник) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (страховик) укладено договір № 217603259 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 217603259), предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , 2010 року випуску.

24.08.2024 в м. Одеса по вул. Академіка Філатова, 54, сталася дорожньо-транспортна пригоди за участю застрахованого у позивача транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 у справі № 521/14648/24 ОСОБА_1 , водія транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідно до ст. 124 КУпАП.

Як зазначає позивач, 26.08.2024 до нього звернувся власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 із заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивачем за наслідками розгляду вищевказаної заяви та відповідно до розрахунку страхового відшкодування, а також із урахуванням Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 05-D/16/16, складено страховий акт № ОЦВ-3Д-24-15-16065/1, відповідно до якого вирішено здійснити виплату власнику пошкодженого транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 у розмірі 157 500,00 грн.

02.12.2024 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 157 500,00 грн на користь власника транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 .

Водночас, позивачем було встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП була застрахована також і у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ».

10.02.2025 позивач направив відповідачу-1 заяву (претензію) № 08-03-14/1719 про виплату страхового відшкодування, у якій просив відповідно до пунктів 5.1., 5.2., 5.3. Порядку № 464/2020 протягом 15 днів з моменту отримання вказаної заяви здійснити відшкодування шкоди в розмірі 78 750,00 грн.

Відповідач-1 листом від 18.02.2025 № 1802-04 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування у розмірі 78 750,00 грн, вказуючи на недотримання позивачем вимог Порядку № 464/2020 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з відмовою відповідача-1 виплатити страхове відшкодування відповідно до Порядку № 464/2020, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Водночас, під час розгляду справи в суді, враховуючи обставини щодо анулювання Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» ліцензії на здійснення господарської діяльності із страхування, виключенням останнього з числа членів МТСБУ з 03.01.2025 та прийняттям 09.04.2025 Господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/850/25 про ліквідацію страховика (відповідача-1), судом на підставі відповідного клопотання позивача залучено до участі у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України співвідповідачем.

Так, позивач зазначав, що відповідачі 1, 2 мають нести рівнозначну відповідальність з позивачем за спричинену потерпілій особі шкоду.

Відповідач-1 у поданому відзиві на позовну заяву підтвердив, що правовідносини між позивачем та відповідачем-1 регулюються Порядком № 464/2020, однак проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи про недотримання позивачем умов п. 3.2. ст. 3 вказаного Порядку щодо повідомлення іншого страховика про настання страхового випадку протягом трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, а також не надання можливості відповідачу-1 відповідно до ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» брати участь у розслідуванні страхової справи, визначенні розміру заподіяної шкоди. У свою чергу, відповідач-1 зазначає про неналежність наданого позивачем Звіту від 11.09.2024, складеного оцінювачем ФОП Видутою Д.Ю., а також стверджує про неправильність здійсненого позивачем розрахунку частки компенсації страхового відшкодування.

Також відповідач-1 вказав, що з 31.12.2024 за рішенням Національного банку України № 460-рш його було позбавлено можливості здійснювати будь-які виплати страхових відшкодувань, у зв`язку з чим неможливим є виконання зобов`язань перед позивачем. Водночас, враховуючи припинення з 03.01.2025 членства відповідача-1 в МТСБУ та його ліквідацію відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 910/850/25, всі зобов`язання за договорами відповідача в силу п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшли до МТСБУ.

Відповідач-2 (МТСБУ) щодо задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про їх необґрунтованість та безпідставне залучення МТСБУ до участі у справі співвідповідачем, оскільки, на переконання останнього, відсутні підстави для задоволення вимог позивача відповідно до ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, виходячи з наведених норм чинного законодавства, відшкодувати спричинений у ДТП збиток (компенсувати сплачене страхове відшкодування позивачу) має саме винна особа (особа, відповідальна за збиток).

Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 у справі № 521/14648/24 (перевірено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень із використанням режиму повного доступу).

Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Так, судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» здійснено виплату суми страхового відшкодування на рахунок потерпілої у ДТП особи - водія транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 .

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. НОМЕР_1 , вина водія якого підтверджена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 у справі № 521/14648/24, була застрахована як у позивача, так і у відповідача-1.

Відносини між страховиками-членами МТСБУ з питань забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, врегульовує Порядок № 464/2020.

Згідно з п. 3.2 ст. 3 Порядку № 464/2020 страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.

Водночас, відповідно до п. 4.1. ст. 4 Порядку № 464/2020, відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву.

Письмові пропозиції інших страховиків, які уклали по відношенню до одного забезпеченого транспортного засобу за іншими внутрішніми договорами страхування, є обов`язковими для розгляду відповідальним страховиком (п. 4.2. ст. 4 Порядку № 464/2020).

Страховик, який отримав усі необхідні для проведення страхового відшкодування документи, зобов`язаний повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які уклали по відношенню до одного забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування, про можливість прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, розміри оціненої шкоди та страхового відшкодування, який він може виплатити. У разі, якщо зазначені страховики не повідомили у письмовій формі такого страховика про подальші його дії, то останній для недопущення порушення ним строків розгляду заяви про виплату страхового відшкодування може самостійно виконати свої зобов`язання за договором страхування. У такому разі страховик, який планує здійснити виплату самостійно зобов`язаний виконати обов`язок, передбачений підпунктом «в» п. 3.2. ст. 3 цього Порядку (п. 4.3. ст. 4 Порядку № 464/2020).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, інформацію про страховий випадок позивач отримав 24.08.2024.

Разом з тим, позивач поінформував відповідача-1 про настання події листом № 1590-05-04/052 від 28.08.2024, який, як стверджує відповідач-1, був надісланий позивачем лише 10.09.2024, чого позивачем не спростовано та належних доказів надсилання цього листа саме 28.08.2025 не надано.

Доводи позивача про надіслання відповідачу-1 28.08.2024 повідомлення про подію не доведені належними доказами, оскільки в матеріалах справи міститься лише повідомлення про подію від 26.08.2024 потерпілої особи, яким остання звернулася до позивача.

Матеріали справи не доказів, що свідчать про невідкладне, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження до позивача інформації про страховий випадок, повідомлення у письмовій формі (у тому числі за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) відповідача-1 про страховий випадок.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вказаних вище вимог Порядку № 464/2020 в частині невідкладного повідомлення (але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок) відповідача про ДТП, яка сталася 24.08.2024.

Крім того, пунктом 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (надалі - Методика), визначено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Однак, матеріали справи не містять доказів повідомлення (виклику) відповідача-1 для огляду пошкодженого у спірній ДТП транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 , який проводився для визначення розміру страхового відшкодування.

Судом враховано, що з огляду на неналежне повідомлення відповідача-1 про страховий випадок та про дату та місце проведення огляду пошкодженого у ДТП транспортного засобу, відповідач-1 фактично був позбавлений можливості прийняття участі в розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого майна, формуванні та розрахунку суми страхового відшкодування, що в результаті забезпечило б відшкодування шкоди відповідно до умов Порядку № 464/2020.

Разом з тим, у відповідь на лист позивача від 10.09.2024 № 1590-05-04/052 відповідач надав листа від 11.09.2024 № 52210, у якому повідомляв про своє бажання долучитись до участі у розслідуванні факту ДТП, причини та обставини її настання, встановлення розміру заподіяної шкоди та процесу врегулювання страхового випадку, у зв`язку з чим просив позивача повідомити про дату та місце проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна та не здійснювати виплату страхового відшкодування за страховим випадком без погодження розміру з ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2024 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 157 500,00 грн на користь потерпілої особи, а 10.02.2025 надіслав відповідачу-1 заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування № 08-03-14/1719, у якій просив протягом 15 днів з дати отримання цієї заяви здійснити відшкодування у розмірі 78 750,00 грн.

Листом від 18.02.2025 № 1802-04 відповідач-1 відмовив у здійсненні виплати страхового відшкодування, зазначаючи про порушення позивачем вимог п. 3.2. ст. 3, абз. 3 п. 5.1. ст. 5 Порядку № 464/2020 (неповідомлення про страховий випадок протягом трьох робочих днів з дати надходження інформації про нього; не долучення до заяви про страхове відшкодування звіту про оцінку або висновку автотоварознавчого дослідження).

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Враховуючи те, що позивачем не було дотримано вимог чинного законодавства України та Порядку № 464/2020 в частині своєчасного повідомлення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» про настання події, що містить ознаки страхового випадку, забезпечення відповідачу можливості приймати участь в розслідуванні страхового випадку, що, у свою чергу, призвело до неможливості встановлення відповідачем-1 причин та обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та визначення розміру заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про правомірність відмови останнього у виплаті страхового відшкодування відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, судом також враховується, що рішенням Правління Національного банку України від 31.12.2024 «Про застосування до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування», зокрема анульовано Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» ліцензію на здійснення діяльності із страхування; вирішено звернутися до господарського суду із заявою про відкриття ліквідаційної процедури Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг».

Одночасно, у вказаному рішенні встановлено заборону на будь - які видаткові операції за рахунками Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг».

Отже, з 31.12.2024 відповідач позбавлений можливості здійснювати розрахунки за своїми зобов`язаннями.

Згідно з витягом з протоколу №70/2025 дистанційного засідання Загальних зборів членів МТСБУ від 03.01.2025 відповідача виключено з членів МТСБУ (з підстави анулювання ліцензії на здійснення діяльності із страхування).

23.01.2025 Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про прийняття рішення про ліквідацію Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», за результатами чого ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 позов Національного банку України задоволено повністю. Ліквідовано Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ». Призначено ліквідатором Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» арбітражного керуючого Григор`єва Валерія Васильовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №310 від 12.03.2013). Встановлено, що кредитори мають право заявити свої вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» протягом шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи, шляхом направлення їх ліквідатору Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» - арбітражному керуючому Григор`єву Валерію Васильовичу.

Таким чином, із наведеного вбачається, що станом на дату пред`явлення позивачем до відповідача-1 заяви (претензії) про виплату страхового відшкодування (10.02.2025), членство відповідача-1 в МТСБУ вже було припинене, а тому Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» не мало права здійснювати будь-які страхові виплати.

20.06.2024 набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX (надалі - Закон №3720-IX), який введений в дію з 01.01.2025.

Частиною 1 ст. 43 цього Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України, зокрема транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди укладено внутрішній договір страхування із страховиком, який на дату подання заяви про регламентну виплату не мав права здійснювати обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з припиненням членства в МТСБУ, і такий страховик (його правонаступник) із закінченням строку, визначеного цим Законом для прийняття рішення щодо здійснення страхової виплати, не прийняв відповідного рішення або прийняв рішення про здійснення страхової виплати, але не здійснив її, а також у разі відкриття провадження у справі про банкрутство такого страховика чи ліквідації такого страховика - для виконання його зобов`язань за внутрішніми договорами страхування (пункт 4).

Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у даному випадку у спірних правовідносинах, у урахуванням встановлених вище судом обставин щодо відповідача-1, позивач мав звернутись із вимогою про стягнення суми страхового відшкодування саме до МТСБУ.

Звертаючись з цим позовом до суду та користаючись своїми процесуальними правами, позивач визначив відповідачем Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», який в силу вищенаведених обставин не може вважатись належним відповідачем за даним позовом. При цьому, надалі судом за відповідним клопотанням позивача було залучено до участі у справі МТСБУ в якості співвідповідача, який є належним.

Оскільки позивач не ставив перед судом питання щодо заміни неналежного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» на належного - МТСБУ, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача-1.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для покладення на МТСБУ обов`язку з відшкодування частки здійсненої позивачем страхової виплати, оцінюючи надані на підтвердження розміру такої виплати докази, суд встановив, що для визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 , позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження у ФОП Видути Д.Ю., за результатами якого останнім складено Звіт № 05-D/16/16 від 11.09.2024, відповідно до якого визначено вартість збитку у розмірі 186 273,46 грн.

Як вбачається із розрахунку страхового відшкодування, позивач, враховуючи страхову суму за договором у розмірі 160 000,00 грн, розмір франшизи (2500,00 грн), прийняв рішення про виплату власнику транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 страхового відшкодування в розмірі 157 500,00 грн.

При цьому, суд не може визнати належним та допустимим доказом в підтвердження розміру страхового відшкодування наданий позивачем звіт про оцінку транспортного засобу, складений ФОП Видутою Д.Ю., оскільки такий звіт складено за результатами огляду транспортного засобу без запрошення відповідача-1. Більше того, долучений до вказаного звіту протокол огляду транспортного засобу № 05-D/16/16 взагалі не містить зазначення осіб, які були присутні при огляді, їх підписів, як і не містить дати та місця проведення огляду, а тому суд ставить під сумнів обставини щодо належної оцінки пошкодженого у ДТП транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 .

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 та від 03 липня 2019 року у справі № 910/12722/18.

Отже, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи, зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується не звітом про оцінку, як попереднього оціночного документу, а відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків.

Втім, жодних доказів проведення ремонту транспортного засобу BMW X5, д.р.н. НОМЕР_2 , які б визначали реальну суму понесених збитків, в матеріали справи не було надано.

Отже, враховуючи наведене та встановлені судом при розгляді справи обставини, зокрема, недотримання позивачем вимог законодавства та Порядку № 464/2020, прийняття відповідачем-1 рішення про відмову у здійсненні страхової виплати та недоведеності належними доказами розміру страхового відшкодування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з МТСБУ заявленої за даним позовом суми коштів страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

Водночас, як вбачається із поданого МТСБУ відзиву на позовну заяву, останній просить покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу відповідача-2 у розмірі 2000,00 грн.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Частиною 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

На підтвердження заявлених до стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн до матеріалів справи відповідачем-2 надано копії таких документів: договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12.10.2021; додаткової угоди від 23.12.2021 до вказаного договору; додаткової угоди № 1228 від 11.06.2025 до договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12.10.2021.

Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів відповідача-2 при розгляді даної справи у Господарському суді міста Києва здійснював адвокат Гусєв П.В. на підставі довіреності від 11.12.2024 № 6-01/376, яким було подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до п. 5.2.4 договору № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем та визначається наступним чином: 2 000,00 грн у справі, в якій ціна позову становить 10 000,00 грн і більше.

Додатковою угодою № 1228 від 11.06.2025 сторонами було погоджено, що відповідно до умов договору, замовником передано, а виконавцем прийнято ведення від імені замовника наступних справ: № 200/25 за позовом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до ТДВ «СК «ОБЕРІГ», МТСБУ про стягнення 75 550,00 грн. Зазначено вартість послуг на ведення справи - 2000,00 грн.

Разом з цим, п. 4.7.3. договору передбачено, що послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 4.18. додаткової угоди від 23.12.2021 до договору № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 було погоджено, що починаючи з 01.01.2022 при виконанні умов договору сторони зобов`язані здійснювати формування та підписання, зокрема, Актів приймання-передачі наданих послуг та інших документів, передбачених договором з використанням програмних рішень Сервісу «Вчасно», якщо інше не визначено договором або додатком до цього договору.

Більше того, пунктом 2. Додаткової угоди № 1228 від 11.06.2025 сторони передбачили, що оплата послуг виконавця у розмірі, який вказаний в пункті 1 вказаної угоди (2 000,00 грн) здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з дати підписання сторонами акту про виконані роботи.

Отже, із узгоджених сторонами договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12.10.2021 умов вбачається обов`язковість підписання актів приймання-передачі наданих послуг, як належного документа, який підтверджує надання послуг за цим договором.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні як акт виконаних робіт (наданих послуг), так і докази оплати таких послуг. В цій частині суд на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Плати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Відтак, вимога Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного рішення: 06.08.2025.

Суддя Т. Ю. Трофименко