ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3283/24

За позовом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с.Вороньків, вул.Паркова, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (02096, м.Київ, вул.Ялтинська, 10, кв.51)

про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення 109031,52 грн орендної плати

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: Порохницький Д.Ю.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Вороньківська сільська рада (позивач) звернулась до Господарського суду Київської області із позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (відповідача) повернути земельну ділянку та стягнення 109031,52 грн орендної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений між Вороньківською сільською радою як орендодавцем та ТОВ «ПВІТА Центр» як орендарем договір оренди земельної ділянки від 13.11.2007, надалі договір оренди, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 2,791 га з кадастровим номером :01:001:0059, яка знаходиться в селі Вороньків Київської області, надалі земельна ділянка. Позивач з урахуванням його заяви про усунення недоліків позовної заяви посилається на те, що відповідач тривалий час не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою та заборгованість відповідача по орендній платі за періоди 2022 9 місяців 2024 з урахуванням індексації становить 109031,52 грн.

З наведених підстав позивачем заявлені вимоги до відповідача про: 1) розірвання договору оренди; 2) зобов`язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду; 3) стягнення з відповідача 109031,52 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2024 у справі №911/3283/24 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач подав до суду заяву від 23.12.2024 про усунення недоліків позовної заяви, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2025 відкрито провадження у справі №911/3283/24 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.02.2025, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвала суду від 27.01.2025 про відкриття провадження у справі доставлена сторонам в електронні кабінети ЄСІТС.

Підготовче засідання 20.02.2025 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному. Ухвалою суду від 03.03.2025, яка доставлена сторонам в їхні електронні кабінети ЄСІТС, підготовче засідання було перепризначено на 20.03.2025.

У підготовче засідання 20.03.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 03.04.2025. Про відкладення підготовчого засідання відповідача, який не з`явився, повідомлено ухвалою суду від 20.03.2025, яка була доставлена відповідачу в електронний кабінет ЄСІТС.

02.04.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

03.04.2025 сторони у підготовче засідання не з`явились, відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки в підготовче засідання та неподання відзиву суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.05.2025. Ухвала суду від 03.04.2025 про призначення справи до судового розгляду доставлена сторонам в їхні електронні кабінети ЄСІТС.

У судове засідання 01.05.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, протокольною ухвалою судове засідання було відкладено на 05.06.2025. Про відкладення судового засідання відповідача, який не з`явився, повідомлено ухвалою суду від 01.05.2025, яка була доставлена відповідачу в електронний кабінет ЄСІТС.

У судове засідання 05.06.2025 з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів у судовому засіданні 05.06.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд відмічає, по-перше, що відповідачу в його електронний кабінет ЄСІТС були направлені ухвали суду у цій справі. Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який був повідомлений про розгляд справи судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, дослідивши пояснення представника позивача, який з`явився в судове засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

13.11.2007 між Вороньківською сільською радою (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (відповідач, орендар) укладено договір оренди землі, тут і далі договір оренди, відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,791 га, яка розташована в селі Вороньків в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району, кадастровий номер :01:001:0059, тут і далі земельна ділянка. Копія договору оренди від 13.11.2007 міститься в матеріалах справи №911/3283/24.

Цільовим призначенням земельної ділянки у пункті 2.2 договору оренди вказано під будівництво торгового комплексу.

В пункті 2.3.1 договору оренді орендодавець та орендар встановили, що цей договір укладено на термін 49 років, починаючи з дати його реєстрації.

Відповідно до пункту 1.4 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 593794,74 грн.

Відповідно до пункту 2.7.1 договору оренди розмір орендної плати з 01.01.2009 становить 5% від нормативної грошової оцінки, що складає 29689,74 грн, орендна плата вноситься на поточний рахунок Вороньківської сільської ради.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції і збільшується на такі індекси без складення додаткових угод відносно зміни розміру орендної плати (абзац 4 пункту 2.7.1 статті 2 договору оренди).

В пункті 2.7.2 договору оренди сторони визначили строк внесення орендної плати, а саме: орендна плата сплачується щомісячно в терміни, встановлені законодавством, а якщо законодавством такі терміни не будуть встановлені, то орендна плата сплачується орендарем за базовий звітний період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем звітного місяця.

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди в разі припинення або розірвання договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду з урахуванням зміни її характеристик, викликаних нормальним використанням земельної ділянки орендарем відповідно до умов цього договору.

План земельної ділянки та експлікація угідь містяться в додатку до договору оренди.

Вказаний договір оренди від 13.11.2007 підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. за реєстром №5077.

Згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки від 25.12.2007 позивач-орендодавець передав, а відповідач-орендар прийняв в оренду вищевказану земельну ділянку площею 2,791 га на підставі договору оренди від 13.11.2007.

Відповідно до інформаційної довідки від 21.11.2024 №404827859 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної земельної ділянки є Вороньківська сільська рада (дата державної реєстрації права власності 12.08.2014). Також, як випливає із вказаної інформаційної довідки від 21.11.2024 №404827859, 12.08.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена реєстрація права оренди відповідача-орендаря на вказану земельну ділянку на підставі договору оренди від 13.11.2007 із строком дії 49 років.

Як вбачається із листа Головного управління Державної податкової служби України від 11.11.2024 №22354/5/10-36-13-06-10 від 11.11.2024, станом на 01.11.2024 в інформаційній системі ДПС України по Вороньківській сільській раді у ТОВ "ПВІТА Центр" обліковується податковий борг у сумі 111916,49 грн зі сплати орендної плати з юридичних осіб, з них: податкові зобов`язання у сумі 109031,52 грн та штрафні санкції у сумі 2884,97 грн.

Звертаючись в грудні 2024 до Господарського суду Київської області з цим позовом до відповідача, позивач посилається на те, що відповідач-орендар тривалий час не сплачує позивачу-орендодавцю орендну плату, в тому числі заборгованість відповідача (основний борг) по орендній платі становить:

- за 2022 рік 37587,21 грн (із розрахунку базової місячної ставки в розмірі 29689,74 грн з 01.01.2009, яка визначена в договорі оренди, збільшеної на сукупний індекс інфляції 126,6% за 2022 рік , що становить 29689,74 х 126,6% = 37587,21);

- за 2023 рік 39504,16 грн (із розрахунку базової місячної ставки в розмірі 29689,74 грн з 01.01.2009, яка визначена в договорі оренди, збільшеної на сукупний індекс інфляції 126,6% за 2022 рік та 105.1% за 2023 рік, що становить 29689,74 х 126,6% х 105.1% = 39504,16);

- 9 місяців 2024 32709,44 грн (із розрахунку базової місячної ставки в розмірі 29689,74 грн з 01.01.2009, яка визначена в договорі оренди, збільшеної на сукупний індекс інфляції 126,6% за 2022 рік, 105.1% за 2023 рік та 110,4% за 9 міс. 2024 року, що становить 29689,74 х 126,6% х 105.1% : 12 х 9 = 32709,44).

Всього таким чином розмір орендної плати з урахуванням індексації за періоди 2022 9 місяців 2024 (два роки та 9 місяців) за розрахунком позивача становить 109031,52 грн. Посилаючись на те, що відповідач тривалий час не сплачує орендну плату за земельну ділянку, позивач просить суд розірвати договір оренди, зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду, та стягнути з відповідача 109031,52 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Надаючи правову оцінку вищевказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, суд виходить з того, що відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, у справі №908/1879/17 від 04.03.2021.

Також, однією із засад господарського судочинства є диспозитивність. Відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України).

Наявними доказами підтверджується, що договір оренди землі від 13.11.2007 був укладений із терміном дії 49 років (пункт 2.3.1 договору).

Фактична передача земельної ділянки позивачем-орендодавцем відповідачу-орендарю за цим договором оренди підтверджується Актом приймання-передачі земельною ділянки від 25.12.2007.

Правовідносини сторін, що виникли з договору оренди землі від 13.11.2007, регулюються Законом України «Про оренду землі», іншими актами законодавства та самим договором оренди.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким, як це визначено в частині першої статті 21 Закону України «Про оренду землі», визначається орендна плата за землю платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

В ст.2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як зазначав Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 у справі №925/258/17 (спір за позовом місцевої ради про стягнення заборгованості з орендної плати), системний аналіз норм земельного та податкового законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі"), з іншого є однією з форм плати за землю як податку (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Одним із обов`язків орендаря земельної ділянки є сплата орендної плати орендодавцю.

Так, відповідно до ст.22 Закону України «Про оренду землі» розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Відповідно до ст.25 вказаного Закону орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Підпунктом 269.1.2 п. 269.1 статті 269 Податкового кодексу України (ПКУ) встановлено, що платниками плати за землю, зокрема, є платники орендної плати землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є об`єкти оподаткування орендною платою земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (п.п. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270 ПКУ).

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (абзац перший п. 288.1 ст. 288 ПКУ).

Відповідно до п. 287.3 ПКУ податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Наданим позивачем в якості доказу листом Головного управління Державної податкової служби України від 11.11.2024 №22354/5/10-36-13-06-10 від 11.11.2024, який відповідачем не спростований, підтверджується, що станом на 01.11.2024 в інформаційній системі ДПС України по Вороньківській сільській раді обліковується податковий борг у сумі 111916,49 грн зі сплати орендної плати з юридичних осіб, з них: податкові зобов`язання у сумі 109031,52 грн та штрафні санкції у сумі 2884,97 грн.

Отже, наявними доказами у справі, які не спростовані відповідачем, підтверджується виникнення у відповідача простроченого основного боргу зі сплати орендної плати щонайменше в сумі 109031,52 грн (станом на 01.11.2024).

Однак відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором оренди землі та сплати позивачу орендної плати не надав, вимог позивача про стягнення орендної плати на суму 109031,52 грн не спростував.

Таким чином, оскільки заявлений позивачем до стягнення основний борг по орендній платі в сумі 109031,52 грн є простроченим, позивачем доведений, а відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача основний борг по орендній платі в сумі 109031,52 грн матеріалами справи підтверджений та підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимог позивача про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку суд зазначає наступне.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» ст.141 Земельного кодексу України (ЗК України) систематична несплата земельного податку або орендної плати є однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне. Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23.

Відповідно до обставин цієї справи №911/3283/24 відповідач систематично не сплачував орендну плату позивачу, що призвело до утворення простроченого боргу по орендній платі станом на 01.11.2024. При цьому вказаний прострочений борг виник за більше ніж за два звітні періоди (звітні місяці оренди), що вказує на систематичну повну несплату орендної плати у визначені строки за відповідні звітні періоди.

За вказаних обставин систематичної несплати орендної плати, які відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди від 13.11.2007 на вимогу позивача-орендодавця відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України та необхідність повернення у зв`язку з цим відповідачем земельної ділянки позивачу.

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди в разі припинення або розірвання договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду з урахуванням зміни її характеристик, викликаних нормальним використанням земельної ділянки орендарем відповідно до умов цього договору.

Отже, оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому її було одержано відповідачем в оренду, є похідною вимогою від вимоги про розірвання договору оренди з ініціативи (на вимогу) позивача-орендодавця, то ця похідна вимога також підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, враховуючи систематичну несплату відповідачем орендної плати, що призвело до утворення простроченого основного боргу станом на 01.11.2024, вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення 109031,52 грн орендної плати підлягають задоволенню повністю як такі, що є обґрунтованими, доведеними та відповідачем не спростовані.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір в сумі 9084,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.11.2024 №125 на суму 3028,00 грн, платіжною інструкцією від 21.11.2024 №126 на суму 3028,00 грн та платіжною інструкцією від 18.12.2024 №150 на суму 3028,00 грн.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог позивача до відповідача, то витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 9084,00 грн відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Вороньківської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» про розірвання договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення 109031,52 грн орендної плати задовільнити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 13.11.2007, укладений між Вороньківською сільською радою (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с.Вороньків, вул.Паркова, 2, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (02096, м.Київ, вул.Ялтинська, 10, кв.51, ) та посвідчений приватний нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. в реєстрі за №5077.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (02096, м.Київ, вул.Ялтинська, 10, кв.51, ) повернути Вороньківській сільській раді (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с.Вороньків, вул.Паркова, 2, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0059, площею 2,791 га, цільове призначення для будівництва торгового комплексу, у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому її було одержано в оренду Товариством з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (02096, м.Київ, вул.Ялтинська, 10, кв.51, ) на користь Вороньківської сільської ради (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с.Вороньків, вул.Паркова, 2, ) 109031 (сто дев`ять тисяч тридцять одну) грн 52 коп. основного боргу та 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2025.

Суддя О.О. Третьякова