ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. Справа № 910/19635/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця

у справі № 910/19635/23 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Національної поліції України

до:

1. Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука Віталія Віталійовича,

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ-Текс",

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Тайм"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Національна поліція України (далі - позивач; НПУ) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (надалі - відповідач-1; АТ "Український будівельно-інвестиційний банк"; Банк; апелянт; скаржник) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука Віталія Віталійовича (в тексті - Паламарчук В.В.) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (в подальшому - відповідач-2; Фонд), третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Топ-Текс", третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Бізнес-Тайм" про:

- зобов`язання акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Український будівельно- інвестиційний банк» Паламарчука Віталія Віталійовича акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 264 009,00 грн. та подати відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства «Український будівельно- інвестиційний банк» в розмірі 264 009,00 грн. керуючись статтями 1, 44, 45, 48, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 позов задоволено повністю, зобов`язано Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука В.В. акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 264 009,00 грн. та подати відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в розмірі 264 009,00 грн., стягнуто з Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України 2 684,00 грн. судового збору, стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Національної поліції України 2 684,00 грн. судового збору.

Постановою Верховного суду від 02.04.2025 касаційні скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 910/19635/23 в частині задоволених вимог щодо зобов`язання АТ "Укрбудінвестбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 122 499,00 грн., та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни реєстру акцептованих вимог АТ "Укрбудінвестбанк" в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Укрбудінвестбанк" в розмірі 122 499,00 грн. - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 910/19635/23 залишено без змін.

04.04.2024 Акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" до суду подано скаргу на дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Наталії Крилової відносно виконання наказу № 910/19635/23 виданого 06.01.2025 Господарським судом міста Києва про стягнення з Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 в задоволенні скарги АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено повністю.

За висновками місцевого господарського суду, оскільки вимоги про стягнення з банку судового збору є поточними вимогами, які виникли після запровадження процедури ліквідації банку, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011, норми Господарського процесуального кодексу України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку щодо відсутності протиправної поведінки державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.01.2025 у справі № 910/19635/23 та відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025. Задовольнити скаргу АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Наталії Крилової відносно виконання наказу № 910/19635/23, виданого 06.01.2025 Господарським судом міста Києва про стягнення з АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України судового збору у розмірі 2 684,00 грн. Визнати неправомірними та скасувати постанови винесені 02.04.2025 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Наталією Криловою, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1; постанову про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що в межах судової справи № 5002-17/1718-2011 розглядалися вимоги ліквідатора боржника банку який перебуває в процедурі ліквідації щодо оплати послуг ліквідатора позичальника банку, як таких, що є витратами, пов`язаними з належним проведенням ліквідаційної процедури самого банку, з огляду на обов`язок ліквідатора банку вживати заходів щодо повернення своїх активів, а поза межами участі банку у справі про банкрутство позичальника стягнення таких активів є неможливим з урахуванням часткового стягнення дебіторської заборгованості на користь неплатоспроможного банку. Відтак, справа № 5002-17/1718-2011 не є подібною до справи № 910/19635/23 і тому висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011 щодо застосування відповідних норм права не можуть застосовуватися в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, що відкрито на підставі виконавчого документа, виданого у судовій справі № 910/19635/23.

Крім того, на думку скаржника, судом 1-ої інстанції не взято до уваги, що рішенням ВД ФГВФО від 05.05.2025 № 418 затверджено зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включено вимоги Національної поліції України в сумі 144 194,00 грн. до реєстру вимог кредиторів АТ "Укрбудінвестбанк". Копія цього рішення від 05.05.2025 № 418 була подана до суду першої інстанції під час розгляду скарги. Таким чином рішення суду у справі № 910/19635/23 та відповідний судовий наказ виданий на виконання цього рішення виконані в повному обсязі, а АТ "Укрбудінвестбанк" жодним чином не відмовлявся виконувати рішення суду, натомість вжив всі належні заходи для його виконання.

Також апелянт акцентував, що вимоги Національної поліції України на підставі судового рішення у справі № 910/19635/23 не є витратами банку, пов`язаними із здійсненням процедури ліквідації. Задоволення вимог Національної поліції України на підставі судового рішення у справі № 910/19635/23 здійснюється в порядку встановленим спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, на думку апелянта, місцевий господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали помилково дійшов висновку, що вимоги про стягнення з банку судового збору є поточними вимогами, які виникли після запровадження процедури ліквідації банку. Зазначені вимоги включені до реєстру вимог кредиторів АТ "Укрбудінвестбанк" в порядку встановленому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і будуть задовольнятися в процедурі ліквідації банку відповідно до ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 апеляційна скарга у справі № 910/19635/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі № 910/19635/23. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі № 910/19635/23 призначено на 25.06.2025.

13.06.2025 до апеляційного господарського суду від НПУ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити оскаржувану ухвалу - без змін, а апеляційну скаргу Банку - без задоволення.

В обґрунтування відзиву позивач зазначив, що з огляду на відсутність добровільного виконання судового рішення в частині стягнення судового збору за подання позовної заяви в справі № 910/19635/23, з метою недопущення пропуску строку для звернення до виконання наказу, виданого судом першої інстанції від 06 січня 2025 року, Національна поліція України звернулася із заявою про примусове виконання наказу суду першої інстанції від 06 січня 2025 року, виданого на виконання рішення суду першої інстанції від 31 липня 2024 року, що набрало законної сили, в частині стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в справі № 910/19635/23.

Також на думку позивача, включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Укрбудінвестбанк" кредиторських вимог Національної поліції України не свідчить про фактичне виконання судового рішення, яке буде вважатися здійсненим після надходження відповідних грошових коштів на рахунок Національної поліції України.

Позивач додатково висновувався, що з огляду на викладену позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 5002-17/1718-2011, державний виконавець, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, діяв у порядку, встановленому законодавством України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі №910/19635/23 відкладено на 09.07.2025.

У судовому засіданні 09.07.2025 судом оголошено перерву до 06.08.2025.

В судовому засіданні 06.08.2024 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив визнати неправомірними та скасувати постанови винесені 02.04.2025 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Наталією Криловою, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1; постанову про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Представник позивача в судовому засідання 06.08.2024 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача-2 та третіх осіб в судове засідання 06.08.2024 не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів від 10.07.2024 на адресу відповідача-2 і третьої особи-1 та поштовим повідомленням про вручення 01.07.2025 поштового відправлення № 480 третій особі-2.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка відповідача-2 та третіх осіб судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність від відповідача-2 та третіх осіб обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача-2 та третіх осіб, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників апелянта та позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось апеляційним господарським судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024, позов Національної поліції України задоволено повністю, зобов`язано Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука В.В. акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 264 009,00 грн. та подати відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в розмірі 264 009,00 грн., стягнуто з Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України 2 684,00 грн. судового збору, стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Національної поліції України 2 684,00 грн. судового збору.

Постановою Верховного суду від 02.04.2025 касаційні скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука В.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 910/19635/23 в частині задоволених вимог щодо зобов`язання АТ "Укрбудінвестбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 122 499,00 грн., та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни реєстру акцептованих вимог АТ "Укрбудінвестбанк" в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Укрбудінвестбанк" в розмірі 122 499,00 грн. - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі № 910/19635/23 залишено без змін.

Поряд із цим, 06.01.2025 Господарським судом міста Києва видано наказ № 910/19635/23 про стягнення з Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, місто Київ, вулиця Чорновола В`ячеслава, будинок 8; ) на користь Національної поліції України (01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10; ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

06.02.2025 Національна поліція України звернулася до відповідача-1 із заявою № 30/26/3-2025 про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 у справі № 910/19635/23.

07.02.2025 зазначену заяву НПУ направлено на адресу відповідача-1 (поштове відправлення № 576). Вказане поштове відправлення не було вручено відповідачу-1 та повернулося за зворотньою адресою (докази повернення наявні в матеріалах справи).

Поряд із цим, 24.03.2025 Національна поліція України звернулася до Шевченківського відділу ДВС у м. Києві із заявою про примусове виконання наказу суду першої інстанції від 06 січня 2025 року, виданого на виконання рішення суду першої інстанції від 31 липня 2024 року, що набрало законної сили, в частині стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в справі № 910/19635/23.

02.04.2025 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Криловою Н. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 06.01.2025 № 910/19635/23 про стягнення з АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" (боржник) на користь НПУ (стягувач) судового збору 2 684,00 грн.

Цього ж дня старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Криловою Н. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також постанову про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

З діями державного виконавця відповідач-1 не погодився та звернувся з відповідною скаргою до господарського суду.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Звертаючись з даною скаргою до господарського суду, скаржник вказував, що божником у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 є банк - Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк", який знаходиться в процесі ліквідації, а відтак вказані обставини перешкоджали відкриттю виконавчого провадження та зобов`язували державного виконавця в силу положень статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" повернути виконавчий документ стягувачу без виконання.

У пункті 4 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до пункту 11 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 05.10.2023 № 350-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1235 від 05.10.2023 "Про початок процедури ліквідації АТ "Укрбудінвестбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого повноваження ліквідатора з 06.10.2023 до 05.10.2026 (включно) делеговані Паламарчуку В.В .

Положеннями частини 1 статті 326 ГПК передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини 1, 2 статті 55, частини 1, 2 статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, зазначив, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність (абзаци 13, 14 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 2 статті 26 Закону № 1404-VIII (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019).

Конституційний Суд України зазначив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин 7, 9, пункту 2 частини 16 статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України від 30.06.2009 № 16-рп/2009).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина 1, пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вже зазначалось, відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" законодавець урегулював, що примусове виконання рішень уповноваженими цим Законом органами та особами здійснюється у межах повноважень та у спосіб, що визначені, зокрема, Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Одним з таких актів є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який установлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначає повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).

Судова колегія акцентує, що відповідно до пункту 8 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що йому не суперечить.

Тобто у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, приписи Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними відносно приписів інших нормативних актів, що регулюють відповідні правовідносини. Подібна правова позиція щодо пріоритетності норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносно інших законодавчих актів України під час розгляду спору в правовідносинах з банком була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13.03.2018 у справі № 910/23398/16, від 29.08.2018 у справі № 127/10129/17, від 23.01.2019 у справі № 761/2512/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17, та постановах Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 920/1042/22, від 21.03.2024 у справі № 920/674/22.

ФГВФО безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ФГВФО з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: реалізує повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі НБУ.

За ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011 щодо застосування приписів пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" зробила висновок, що вказана правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.

Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011 та постановах від 02.10.2024 у справі № 920/1042/22, від 21.03.2024 у справі № 920/674/22).

Отже, беручи до уваги зазначене, з урахуванням того, що станом на момент (24.03.2025) звернення НПУ до державного виконавця із заявою про примусове виконання, - наказ Господарського суду м. Києва від 06.01.2025 № 910/19635/23 в добровільному порядку боржником не виконано, докази надходження грошових коштів на рахунок Національної поліції України відсутні, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем-1 не доведено протиправної поведінки державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.01.2025 у справі № 910/19635/23 та відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених судом попередньої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а наведене місцевим господарським судом мотиви є достатніми для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом першої інстанції своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/19635/23, відсутні.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, взяті колегією суддів до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків апеляційного господарського суду.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи щодо наявності правових підстав для задоволення скарги АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Наталії Крилової відносно виконання наказу № 910/19635/23 виданого 06.01.2025 Господарським судом міста Києва про стягнення з АТ "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України судового збору у розмірі 2 684,00 грн є необґрунтованими, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, що розглядається, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оскільки підстави для скасування оскаржуваної ухвали у справі та задоволення апеляційної скарги відсутні, судовий збір за її подання слід покласти на апелянта (відповідача-1 у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у справі № 910/19635/23 про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк".

4. Справу № 910/19635/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.08.2024.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак