ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" серпня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/398/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Сисин С.В., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову керівника Ужгородської окружної прокуратури від 11.08.2025 №07.53-107-6193вих-25 у справі

за позовом: керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Небесної Сотні, 6

до відповідача 1: Ужгородської міської ради, , місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Поштова, 3,

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К», , місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Бобяка Миколи, будинок 15 Д,

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

1. Згідно з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/398/22, яке залишене без змін відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 11.09.2024, задоволено позов керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави до Ужгородської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К» про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації. Визнано незаконним та скасовано пункт 1.5 рішення Ужгородської міської ради за № 406 від 07.09.2021 про затвердження проекту із землеустрою товариству з обмеженою відповідальність «Інвестгруп К» щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :23:001:0083 площею 2,2651 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Миколи Бобяка, 15 д з подальшою передачею в оренду. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 15.09.2021 за кадастровим номером :23:001:0083 площею 2,2651 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (далі земельна ділянка), укладений мiж Ужгородською міською радою та товариством з обмеженою відповідальність «Інвестгруп К». Скасовано державну реєстрацію права користування (оренди) товариства з обмеженою відповідальність «Інвестгруп К» на земельну ділянку :23:001:0083 площею 2,2651 га, з одночасним припиненням права користування (оренди). Стягнуто з Ужгородської міської ради та з Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К» витрати по сплаті судового збору.

Згідно постанови Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 907/398/22 задоволено частково касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К». Скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023, у частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради та скасування державної реєстрації прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову. У частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

2. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Закарпатської області від 25.02.2025 справу №907/398/22 розподілено судді Сисину С.В.

Згідно з ухвалою від 27.02.2025 справу №907/398/22 прийнято до свого провадження; призначено підготовче засідання на 27.03.2025; встановлено учасникам спору строк для надання суду письмово висловленої позиції з урахуванням обставин, встановлених та зазначених у постанові Верховного Суду в даній справі, із долученням підтверджуючих документів, протягом 15-ти днів із дня одержання ухвали.

Ухвалою суду від 27.03.2025 задоволено клопотання представника ТОВ «Інвестгруп К» - адвоката Майор І.В. від 26.03.2025 про відкладення підготовчого засідання; підготовчий розгляд справи відкладено на 30.04.2025; з власної ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; повернуто без розгляду представнику ТОВ «Інвестгруп К» - адвокату Сосулі О.О. його клопотання від 26.03.2025 в частині проведення підготовчого засідання, призначеного на 27.03.2025, у режимі відеоконференції; задоволено клопотання представника ТОВ «Інвестгруп К» - адвоката Сосули О.О. від 26.03.2025 у частині проведення наступних (після 27.03.2025) судових засідань у справі №907/398/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

09.04.2025 до Господарського суду Закарпатської області надійшла ухвала Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі №907/398/22, згідно з якою апеляційний суд поновив апеляційне провадження у справі №907/398/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Модуль М» від 19.09.2024 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 у справі №907/398/22 та витребував матеріали справи №907/398/22 у Господарського суду Закарпатської області.

Ухвалою суду від 14.04.2025 зупинено провадження у справі №907/398/22 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Закарпатської області з Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Модуль М» від 19.09.2024 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023.

Листом вих.№09-01/971/25 від 13.06.2025 Західний апеляційний господарський суд надіслав на адресу Господарського суду Закарпатської області матеріали справи №907/398/22 (лист зареєстрований за вх.№03.2.1-025692/25 від 17.06.2025).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.06.2025 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 22.07.2025.

Згідно ухвали від 22.07.2025 суд задовольнив клопотання представника відповідача 2 адвоката Сосули О.О. від 19.07.2025 про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 11.08.2025 на 16:30 год.

Згідно ухвали від 11.08.2025 суд задовольнив усне клопотання представника позивача (прокуратури) Андрейчик А.М. про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 04.09.2025 на 11:45 год.

11.08.2025 на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову керівника Ужгородської окружної прокуратури від 11.08.2025 №07.53-107-6194вих-25 (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/7093/25) з доказами її направлення на адресу відповідачів, згідно з якою позивач просить доповнити предмет позову наступною вимогою: зобов`язати товариство з обмеженою відповідальність «Інвестгруп К», повернути територіальній громаді міста Ужгорода земельну ділянку за кадастровим номером :23:001:0083 площею 2,2651 га.

3. 11.08.2025 на адресу суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову керівника Ужгородської окружної прокуратури від 11.08.2025 №07.53-107-6193вих-25 (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/7094/25) (далі заява), до якої долучена платіжна інструкція №974 від 08.08.2025 про сплату судового збору в сумі 1514,00 грн за подання означеної заяви.

Згідно заяви про вжиття заходів забезпечення позову керівник Ужгородської окружної прокуратури (позивач у справі) просить:

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га;

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К», , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду справи і та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га;

- заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва чи реконструкції об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га;

- заборонити Ужгородській міській раді, код ЄДУПОУ 33868924, товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К», , іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо відчуження, поділу, об`єднання, передачі в оренду чи на іншому праві користування щодо земельної ділянки з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га;

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га.

Як убачається із заяви про забезпечення позову, керівник Ужгородської окружної прокуратури (далі заявник, позивач, прокурор) стверджує, що відповідно до рішення Ужгородської міської ради від 07.09.2021 за №406 ТОВ «Інвестгруп К» передано в користування земельну ділянку за кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га. У подальшому на підставі вказаного рішення між Ужгородською міською радою та ТОВ «Інвестгруп К» укладено договір оренди від 15.09.2021 земельної ділянки за кадастровим номером :23:001:0083 площею 22651 кв.м. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в місті Ужгород по вул. Миколи Бобяка, 15 д (далі спірний договір).

При цьому, прокурор зазначає, що при укладенні спірного договору Ужгородською міською радою порушені вимоги ст.ст. 66, 120, 134, 135 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України, оскільки ТОВ «Інвестгруп К», маючи у власності нежитлове приміщення площею всього 54,3 кв.м, отримало в оренду земельну ділянку для його обслуговування загальною площею 22651 кв. м, що у 417 разів більша за площу приміщення, що свідчить про явну не співмірність площі нерухомого майна та отриманої без жодних конкурсних процедур земельної ділянки для його обслуговування.

Заявник з посиланням на положення ст. ст. 136 138 ГПК України звертає увагу, на те, що, враховуючи предмет даного позову, у разі будівництва об`єкту нерухомого майна на спірній земельній ділянці, реальне припинення права користування земельною ділянкою стане неможливим, що є підставою, на його переконання, вжиття судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник у заяві, оскільки їх невжиття може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В обґрунтування вищенаведеного, заявник зазначає, що згідно з даними Реєстру будівельної діяльності Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради наказом №40/03-03/25 від 12.03.2025 затверджено містобудівні умови та обмеження забудови вказаної земельної ділянки для будівництва об`єкту: «Нове будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Миколи Бобяка, 15 «д» у м.Ужгороді», максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки - 40%. Також заявник зазначає, що у подальшому виконавчим комітетом Ужгородської міської ради видано ТОВ «Інвестгруп К» дозвіл на виконання будівельних робіт 3К34 від 27.06.2025 щодо будівництва вказаного об`єкта.

Отже, на переконання керівника Ужгородської окружної прокуратури, такі обставини справи свідчать про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди інтересам держави та територіальної громади, яка полягає в тому, що подальша забудова чи перетворення спірної земельної ділянки може призвести до того, що втрачається сенс подальшого розгляду заявлених позовних вимог, а також може зробити неможливим відновлення порушених інтересів держави та виконання ймовірного рішення суду по заявленим позовним вимогам, у зв`язку із чим необхідним є накладення арешту на вказану земельну ділянку, запровадження заборони щодо вчинення дій, спрямованих на відчуження предмету спору, поділу, об`єднання, передачі в оренду чи на іншому праві користування, тощо, заборони здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва чи реконструкції об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію, проводити будь-які реєстраційні дії щодо них.

Керівник Ужгородської окружної прокуратури зазначає про відсутність пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.08.2025 заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Сисину С.В.

4. Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову у справі №907/398/22, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні, у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки, щодо застосування статей 136, 137 ГПК України, викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом ст. 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

5. Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

У п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Поряд з цим, у п.п. 2 і 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У постанові від 19.12.2024 у cправі № 910/6192/24 Касаційний господарський суд в складі Верховного Суду зазначив, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 16.05.2023 у справі № 906/151/23, від 07.02.2022 у справі № 916/3594/21, від 28.06.2024 у справі № 910/1758/24.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах № 914/2157/19 від 20.07.2020, № 910/19256/16 від 10.04.2018, № 910/20479/17 від 14.05.2018, № 922/1605/18 від 11.09.2018, № 909/526/19 від 14.01.2019, № 925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу чи заходів забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового

У кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить, окрім іншого оцінити розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року у справі № 911/1111/20).

6. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що ПрАТ Модуль М, що є правонаступником ВАТ Модуль, що є правонаступником Державного виробничо-торгового підприємства Закарпатприлад, що є правонаступником Заводу Ужгородприлад, було постійним користувачем земельної ділянки відповідно до державного акта на право постійного користування землею серії Б №076204 в м. Ужгороді на вулиці Бабяка, 15, загальною площею 12 га, до її поділу на окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: :70:001:0129, :23:001:0080, :23:001:0081, :23:001:0082, :23:001:0083, :23:001:0084.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ТОВ Iнвестгруп К на вул. Миколи Бобяка, 15д, перебуває нежитлове приміщення площею 54,3 кв. м.

Вказане приміщення утворене внаслідок поділу будівлі під літерою Щ (загальною площею до поділу 102,8 кв. м), яке було передано y власність ТОВ Інвестгруп К за актом прийому-передачі нерухомого майна б/н, підписаним 09.11.2018 з ПАТ Модуль М.

На підставі рішення Ужгородської міської ради від 07.09.2021 № 406 у користування ТОВ Інвестгруп К передано земельну ділянку за кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га.

Пунктом 1.5 цього рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ Інвестгруп К з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на вул. Миколи Бобяка, 15 д та передано її в оренду строком на 5 років.

15.09.2021 між Ужгородською міською радою і ТОВ Інвестгруп К укладено договір оренди земельної ділянки площею 22651 кв. м для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та iншої промисловості в місті Ужгород на вул. Миколи Бобяка, 15 д.

Згідно з графічними матеріалами проведеної земельно технічної експертизи вiд 21.08.2021 у рамках досудового розслідування за № 0000176 від 13.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України контури земельної ділянки, сформованої для передачі ТОВ Iнвестгруп К, виходять за межі землекористування території ПАТ Модуль, що відчужив об`єкт нерухомості.

Також в матеріалах справи міститься подана відповідачем копія висновку експерта від 15.09.2020 за результатами експертизи, призначеної постановою слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2019 за № 000400, відповідно до якого копія документації із землеустрою Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди Товариству з обмеженою діяльністю Інвестгруп К для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Миколи Бобяка, 15 д, прим. 1, розроблена Товариством з обмеженою діяльністю Центр проектів у 2019 році на 150 арк., в цілому відповідає вимогам земельного законодавства, чинного на дату його погодження територіальним органом Держгеокадастру України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги у справі, прокурор (позивач у справі) зазначає, що при укладенні спірного договору оренди земельної ділянки від 15.09.2021 Ужгородською міською радою порушені вимоги ст.ст. 66, 120, 134, 135 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, оскільки ТОВ «Інвестгруп К», маючи у власності нежитлове приміщення площею всього 54,3 кв.м, отримало в оренду земельну ділянку для його обслуговування загальною площею 22651 кв. м, що у 417 разів більша за площу приміщення, що свідчить про явну не співмірність площі нерухомого майна та отриманої без жодних конкурсних процедур земельної ділянки для його обслуговування.

А тому з урахуванням ухвалення 29.01.2025 Верховним Судом постанови від 29.01.2025 про скасування постанови Західного апеляційного господарського суду від 11.09.2024 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.11.2023 та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції у частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки згідно позовної заяви керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради та ТОВ «Інвестгруп К» від 10.06.2022 №07.53-104-3381вих-22, яка на даний час є предметом розгляду в справі №907/398/22, прокурор просить визнати недійсним спірний договір з наведених вище підстав.

Щодо цього, суд звертає увагу, що при подачі позовної заяви від 10.06.2022 №07.53-104-3381вих-22 разом з вимогами про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації, керівник Ужгородської окружної прокуратури одночасно просив припинити право відповідача ТОВ «Інвестгруп К» на користування земельною ділянкою.

При цьому, як зазначено у п.4.37 постанови Верховного Суду від 29.01.2025 у справі №907/398/22, підставою передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції є висновки касаційного суду про те, що позовні вимоги у справі про визнання недійсним договору оренди не були вирішені судами належним чином, оскільки свої висновки про визнання недійсним означеного договору суди попередніх інстанцій помилково ґрунтували на задоволенні похідної вимоги (визнання незаконним та скасування рішення міської ради).

7. У постанові від 07.01.2025 у справі № 910/1/21 Касаційний господарський суд в складі Верховного Суду зазначив, що необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову в розумінні статті 163 ГПК.

У постановах від 28.01.2025 у справі № 906/780/24, від 19.12.2024 у справі № 910/6192/24 Касаційний господарський суд в складі Верховного Суду зазначив, що предметом судового розгляду є питання щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі шляхом заборони вчинення, зокрема, реєстраційних дій. Верховний Суд вказав, що з огляду на те, що у цій справі позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому разі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна правова позиція викладена ВС у постановах від 16.08.2018 у справі № 10/1040/18, постановах ВС від 19.11.2020 у справі № 10/8225/20, від 13.01.2021 у справі № 10/9855/20, від 07.10.2021 у справі № 10/2287/21 та від 28.06.2024 у справі №910/1758/24. Усталена практика ВС щодо застосування інституту забезпечення позову виходить з того, що у разі, коли спір є немайновим, тобто судове рішення у разі задоволення такого позову не вимагатиме його примусового виконання, не повинна досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а досліджується та оцінюється така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду та те, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 01.05.2023 у справі №914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

8. Отже, судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є заявлені керівником Ужгородської окружної прокуратури позовні вимоги немайнового характеру до Ужгородської міської ради та ТОВ «Інвестгруп К» про визнання недійсним договором оренди, з огляду на те, що у разі задоволення позову в справі, таке рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню.

Водночас, слід зазначити, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/11678/22).

Не надаючи оцінку обгрунтованості заявленого позову в даній справі, однак, виконуючи вимоги процесуального закону щодо встановлення під час розгляду заяви про забезпечення позову наявності спору між сторонами і реальної загрози що невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів держави, за захистом яких прокурор (позивач у справі) звернувся до суду; суд зазначає, до заяви керівником Ужгородської окружної прокуратури долучені відомості з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, з яких судом встановлено прийняття Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради наказу №40/03-03/25 від 12.03.2025 про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва об`єкту: «Нове будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Миколи Бобяка, 15 «д» у м.Ужгороді».

Також на цьому ж порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва наявні відомості про видачу 27.06.2025 виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ТОВ «Інвестгруп К» дозвільного документа дозволу на виконання будівельних робіт 3К34 щодо «Нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Миколи Бобяка, 15 «д» у м.Ужгороді».

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

У постанові від 20.12.2024 у справі № 910/3871/24 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК України). Вирішуючи питання про забезпечення позову господарському суду слід виходити з приписів ст.ст. 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), а також, здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача), щодо відсутності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, інших учасників судового процесу, та яким чином, чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 904/5876/19, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

9. Отже, врахувавши такі долучені керівником Ужгородської окружної прокуратури до заяви про вжиття заходів забезпечення позову докази, а саме: відомості з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про затвердження і видачу ТОВ «Інвестгруп К» 12.03.2025 містобудівних умов та обмежень та видачу 27.06.2025 дозволу на виконання будівельних робіт щодо «Нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Миколи Бобяка, 15 «д» у м.Ужгороді», які стосуються дозволу ТОВ «Інвестгруп К» здійснювати будівництво багатоквартирного житлового будинку на спірній земельній ділянці за кадастровим номером :23:001:0083 площею 2,2651 га, суд зазначає, що такі дозвільні документи стосуються земельної ділянки, зазначеної у договорі оренди від 15.09.2021, який укладений між Ужгородською міською радою та ТОВ «Інвестгруп К», та який просить визнати недійсним прокурор (позивач у справі) згідно позовної заяви від 10.06.2022 №07.53-104-3381вих-22, яка на даний час є предметом розгляду в справі №907/398/22.

За таких обставин, заходи забезпечення позову, які просить вжити керівник Ужгородської окружної прокуратури згідно заяви від 11.08.2025 №07.53-107-6193вих-25, стосуються предмету позову в даній справі, а долучені позивачем до заяви наведені вище докази (відомості з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва) підтверджують припущення позивача (прокурора у справі), що у разі будівництва об`єкту нерухомого майна на спірній земельній ділянці, реальне припинення права користування земельною ділянкою стане неможливим, наявність новозбудованих об`єктів нерухомого майна унеможливить подальше виконання органом місцевого самоврядування вимог Земельного кодексу України щодо обов`язковості проведення земельних торгів.

Іншими словами, такі обставини справи щодо видачі у 2025 році ТОВ «Інвестгруп К» містобудівних умов та обмежень і дозволу на виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці свідчать, що вчинення ТОВ «Інвестгруп К» будь-яких дій, спрямованих на забудову спірної земельної ділянки протягом розгляду цієї справи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів територіальної громади, за захистом яких керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до суду.

За таких обставин, врахувавши наявність реальної загрози порушення інтересів держави у разі невжиття відповідних заходів забезпечення і докази на їх підтвердження, суд виснує про наявність підстав для застосування запропонованих заявником заходів забезпечення позову, оскільки в протилежному випадку - наведене може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних інтересів держави, за захистом яких прокурор (позивач у справі) звернувся до суду, унеможливити виконання майбутнього судового рішення та позбавити прокурора (позивача у справі) ефективного захисту інтересів держави у межах одного судового провадження.

Отже, заявлені заходи забезпечення позову відповідають заходам забезпечення позову, встановленим у ст.137 ГПК України, предмету позову, принципам розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та будуть спрямовані на забезпечення ефективного захисту прав територіальної громади в обраний прокурором (позивачем у справі) спосіб у разі задоволення цього позову.

Разом з тим, невжиття заявлених заходів забезпечення позову ускладнить відновлення порушених прав територіальної громади в разі задоволення позову, зокрема з урахуванням того, що очікувано виникають побоювання, що повно захистити інтереси територіальної громади в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду буде неможливо.

Щодо цього, суд зазначає, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків від відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Цей інститут є гарантією захисту та відновлення прав осіб, а отже, елементом правосуддя.

Отже, заходи забезпечення позову, наведені прокурором (позивачем у справі) у заяві про забезпечення позову жодним чином не обмежують права та законні інтереси ані відповідачів, ані інших осіб, оскільки вони не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, мають тимчасовий характер та не позбавляють ТОВ «Інвестгруп К» права на підприємницьку діяльність, а також не перешкоджають займатися господарською діяльністю як такою взагалі, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критерієм розумності, обґрунтованості та адекватності.

З приводу цього, суд зазначає, що такі заходи забезпечення позову забезпечать підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06).

10. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що усі запропоновані керівником Ужгородської окружної прокуратури у заяві заходи забезпечення позову є обгрунтованими, адекватними, необхідними, пропорційними та співмірними предмету і підставам позову, мета їх заявлення відповідає застосуванню заходів забезпечення позову як таких.

Задовольнивши за вказаних мотивів заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що такі заходи забезпечення позову фактично не підмінюють собою судове рішення у справі, яке має ухвалюватися за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

11. Частиною шостою статті 140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову від 11.08.2025 №07.53-107-6193вих-25 (зареєстровану за вхідним №02.3.1-02/7094/25 від 11.08.2025) задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га, що належить територіальній громаді міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради.

Заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К» (, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Бобяка Миколи, будинок 15 Д), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які підготовчі чи будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га.

Заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради на час розгляду справи та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва чи реконструкції об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га.

Заборонити Ужгородській міській раді (, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Поштова, 3), товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К» (, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Бобяка Миколи, будинок 15 Д), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо відчуження, поділу, об`єднання, передачі в оренду чи на іншому праві користування щодо земельної ділянки з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :23:001:0083, площею 2,2651 га.

Стягувач: Ужгородська окружна прокуратура (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 6; ідентифікаційний код 02909967).

Боржник: Ужгородська міська рада (, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Поштова, 3).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп К» (, місцезнаходження 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Бобяка Миколи, будинок 15 Д).

Ухвала набирає законної сили з 13.08.2025, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 13.08.2028.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 13 серпня 2025 року.

Суддя С.В. Сисин