ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2025 р. Справа №926/419/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" б/н від 20.05.2025,

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 суддя: Миронюк С.О., м. Чернівці, повний текст рішення складено 08.05.2025,

у справі № 926/419/25

за позовом акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", м. Чернівці

про стягнення інфляційних втрат в сумі 257 017,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" про стягнення інфляційних втрат в сумі 257 017,87 грн.

Позов обґрунтований тим, що в порушення умов укладеного договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00410 від 24.09.2021 відповідач свої зобов`язання щодо сплати коштів за поставлену електричну енергію належним чином не виконав.

У зв`язку з простроченням оплати електричної енергії відповідно до договору № 65-150-SD-21-00410 від 24.09.2021 та додаткових угод, 26.01.2024 позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з відповідача 9 320 283,77 грн. 3% річних та 42 525 553,02 грн. інфляційних втрат за порушення ним строків оплати за електричну енергію, куплену за договором у період з березня 2022 по жовтень 2023.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.09.2024 у справі №926/361/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024, позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на користь акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 9 320 283,77 грн 3% річних, 42 525 553,02 грн. інфляційних втрат та 622 150,04 грн.судового збору.

Окрім того, при ухваленні рішення від 23.09.2024 у справі №926/361/24 Господарським судом Чернівецької області встановлено наступне:

- перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом встановлено що позивач безпідставно просить стягнути інфляційні збитки в загальній сумі 1 464 083,59 грн, нараховані за період, менший половини місяця (з 14.10.2022 по 17.10.2022, з 11.10.2022 по 17.10.2022, з 15.02.2023 по 16.02.2023, з 07.02.2023 по 16.02.2023, з 08.03.2023 по 16.03.2023, з 12.06.2023 по 18.06.2023);

- згідно проведеного судом розрахунку за період з 10.03.2022 по 25.10.2023 сума інфляційних втрат становить 42 782 570,89 грн, проте враховуючи, що позивач просить стягнути меншу, ніж розраховану судом суму 42 525 553,02 грн, а суд не може вийти за межі позовних вимог, з відповідача слід стягнути 42 525 553,02 грн інфляційних втрат.

Позивач зазначає, що відмінність між розміром інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем та розрахованих судом зумовлена тим, що АТ НАЕК Енергоатом, розраховуючи розмір інфляційних втрат, включив до розрахунку дефляцію у розрахункових місяцях червень 2023, липень 2023 та серпень 2023.

Таким чином, з огляду на те, що відповідно до рішення від 23.09.2024 у справі №926/361/24 з відповідача стягнуто 42 525 553,02 грн., у даній справі АТ НАЕК Енергоатом просить стягнути з ТОВ Чернівецька обласна енергопостачальна компанія інфляційні втрати у розмірі 257 017,87 грн (42 782 570,89 42 525 553,02), що є різницею між інфляційними втратами, заявленими позивачем та перерахованими судом у справі № 926/361/24.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 позов задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на користь акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом інфляційні втрати в сумі 257 017,87 грн та судовий збір в сумі 3 084,21 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що у справі №926/361/24, яка набрала законної сили, вже було встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу електричної енергії, а також підтверджено правомірність вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат за прострочення оплати. Під час розгляду цієї справи суд самостійно перевірив розрахунок інфляційних втрат і встановив їх загальну суму у розмірі 42 782 570,89 грн, але задовольнив вимоги лише в частині 42 525 553,02 грн, оскільки не може вийти за межі позовних вимог.

Таким чином, обставини, встановлені судом у попередній справі, є преюдиційними та не потребують повторного доведення. Оскільки в цій справі позивач просить стягнути різницю між фактично встановленими судом інфляційними втратами та тими, що були заявлені до стягнення у попередній справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи

20.05.2025 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" б/н від 20.05.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у справі №926/419/25.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Господарський суд Чернівецької області при ухваленні рішення не врахував правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 та не дотримав вимог пункту 10 частини 3 статті 162 ГПК України.

На думку апелянта, позивач повторно звернувся до суду з тотожним предметом спору, який уже був вирішений у справі № 926/361/24, що свідчить про зловживання процесуальними правами з метою повторного стягнення інфляційних втрат за той самий період.

Позивач - АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подало відзив на апеляційну скаргу б/н від 24.06.2025 (вх. № ЗАГС 01-04/4980/25 від 24.06.2025), в якому заперечило доводи апелянта, просило суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у справі №926/419/25 залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 справу №926/419/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 з підстав, що визначені ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" б/н від 20.05.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у справі №926/419/25 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" б/н від 20.05.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у справі №926/419/25 та постановлено здійснювати розгляд справи №926/419/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Відповідно до Закону України Про акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1420 Про утворення акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі Постанова № 1420) Енергоатом (далі АТ НАЕК Енергоатом) є правонаступником всіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (далі ДП НАЕК Енергоатом).

Державна реєстрація АТ НАЕК Енергоатом та припинення ДП НАЕК Енергоатом відбулася 11.01.2024, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статут АТ НАЕК Енергоатом затверджено Постановою № 1420 та є додатком до неї.

Згідно з пунктом 3 постанови № 1420, відокремлені підрозділи державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

З 11.01.2024 АТ НАЕК Енергоатом стало правонаступником усіх прав і обов`язків ДП НАЕК Енергоатом, а відокремлений підрозділ Енергоатом Трейдинг ДП НАЕК Енергоатом починає функціонувати як філія Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг АТ НАЕК Енергоатом .

24.09.2021 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" уклали договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00-410.

Відповідно до умов п. 1.1. договору його укладено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для задоволення потреб побутових споживачів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №483 від 05.06.2019 (зі змінами), далі - положення про ПСО, та рішення аукціонного комітету від 21.09.2021.

Згідно з п.1.2. договору кожна сторона зобов`язана вжити всіх необхідних заходів (вчинити необхідні дії), що передбачені у законі України "Про ринок електричної енергії", Кодексі системи передачі, Кодексі систем розподілу, Кодексі комерційного обліку електричної енергії, правилах ринку та інших нормативно-правових актах для належного виконання своїх зобов`язань за цим договором щодо купівлі-продажу електричної енергії, які, зокрема можуть включати, але не виключно, укладання відповідних договорів, внесення необхідних платежів та гарантій, отримання необхідних дозволів, підтверджень та погоджень, здійснення відповідних повідомлень, реєстрацію та надання необхідної інформації, впровадження програмного забезпечення тощо.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору продавець зобов`язаний продати, а ПУП (постачальник універсальних послуг) зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE_M) для постачання побутовим споживачам ПУП.

Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України).

Відповідно до умов п. 2.2. договору обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору ПУП електричної енергії.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону (п. 3.1. договору).

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що у разі аномально низького обсягу споживання електричної енергії побутовими споживачами за годину в місяці, аналогічному до розрахункового місяця у попередньому році, ПУП має право надати інформацію про обсяг електричної енергії, що дорівнює обсягу максимального з мінімального фактичного споживання електричної енергії побутовими споживачами за годину в аналогічних місяцях двох попередніх років з наданням підтверджуючих документів настання подій, що спричинили таке зменшення обсягу споживання електричної енергії, відповідно до розділу 9 цього договору.

Відповідно до п.3.3. договору обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором, у періоді постачання дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у додатковій угоді для періоду постачання.

Відпуск/відбір купленої електричної енергії у періоді постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що є додатком до додаткової угоди для періоду постачання (п. 3.4. договору).

Розділом 4 договору встановлено, що вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1 (один) МВт*год, та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання (п. 4.2. договору).

Оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов додаткової угоди для періоду постачання (п. 4.3. договору).

Згідно з п.4.6. договору оплату за куплену електричну енергію ПУП здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок продавця, вказаний у Розділі 13 цього договору або на інший банківський рахунок продавця, про реквізити якого продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш, ніж як за 2 (два) робочі дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді.

Оплата за цим договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати ПУП за електричну енергію на банківський рахунок продавця, що вказаний продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та законодавством України.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами (в тому числі кваліфікованим електронним підписом (КЕП) та діє на період чинності положення про ПСО. У частині виконання фінансових зобов`язань договір діє до їх повного виконання. (пункт 11.1. договору).

Доказів оскарження чи визнання договору недійсним суду не надано.

Додатковими угодами № 6-11, 13-26 сторони погодили період постачання березень 2022 - жовтень 2023, вартість та обсяг електричної енергії, а також етапи оплати, а саме:

- за 2 банківські дні до розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) розрахункового місяця - у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

15.02.2022 сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.03.2022 по 31.03.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 54669,940 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №6).

Пунктом 4 додаткової угоди №6 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2819,75 грн за 1 (один) МВт*год, крім того ПДВ - 563,95 грн, разом - 3383,70 грн.

Вартість електричної енергії становить: 154 155 563,32 грн, крім того ПДВ 30 831 112,66 грн, разом 184 986 675,98 грн (пункт 5 додаткової угоди №6).

Пунктом 7 додаткової угоди №6 передбачено, що сума граничного внеску у розмірі 0,1 відсотку від вартості електричної енергії, придбаної за результатами аукціону (без ПДВ), перерахована організатором аукціону на банківський рахунок продавця, зараховується продавцем як оплата електричної енергії, відповідно до черговості виникнення зобов`язань з оплати електричної енергії.

26.03.2022 сторонами укладено додаткову угоду №7 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.04.2022 по 30.04.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 46419,84 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №7).

Пунктом 4 додаткової угоди №7 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2606,25 грн за 1 (один) МВт*год, крім того ПДВ - 521,25 грн, разом 3127,50 грн.

Вартість електричної енергії становить: 120981708 грн, крім того ПДВ 24 196 341,60 грн, разом 145 178 049,60 грн (пункт 5 додаткової угоди №7).

29.04.2022 сторонами укладено додаткову угоду №8 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.05.2022 по 31.05.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 39567,408 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №8).

Пунктом 4 додаткової угоди №8 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 1973,54 грн за 1 (один) МВт*год, крім того ПДВ 394,71 грн, разом 2368,25 грн.

Вартість електричної енергії становить: 78 087 862,38 грн, крім того ПДВ 15 617 572,48 грн, разом 93 705 434,86 грн (пункт 5 додаткової угоди №8).

23.05.2022 сторонами укладено додаткову угоду №9 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.06.2022 по 30.06.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 33296,400 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №9).

Пунктом 4 додаткової угоди №9 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2225,01 грн за 1 (один) МВт*год, крім того ПДВ 445,00 грн, разом 2670,01 грн.

Вартість електричної енергії становить: 74084822,96 грн, крім того ПДВ 14 816 964,59 грн, разом 88 901 787,55 грн (пункт 5 додаткової угоди №9).

23.06.2022 сторонами укладено додаткову угоду №10 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.07.2022 по 31.07.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 33143,712 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №10).

Пунктом 4 додаткової угоди №10 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2223,82 грн за 1 (один) МВт*год, без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 73 705 649,62 грн, крім того ПДВ 14 741 129,92 грн, разом 88 446 779,54 грн (пункт 5 додаткової угоди №10).

26.07.2022 сторонами укладено додаткову угоду №11 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.08.2022 по 31.08.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 33750,816 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №11).

Пунктом 4 додаткової угоди №11 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2223,82 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 75 055 739,64 грн, крім того ПДВ 15 011 147,93 грн, разом 90066,887,57 грн (пункт 5 додаткової угоди №11).

05.08.2022 сторонами укладено додаткову угоду №12 до договору №65-150-SD-2100410 згідно якої сторони домовилися доповнити розділ 6 договору новим пунктом 6.5. такого змісту: на період дії в Україні воєнного стану (починаючи з 24.02.2022) та протягом 30 днів після його припинення або скасування до сторін за порушення зобов`язань за цим договором не застосовуються штрафні санкції, передбачені цим договором та законодавством України (пункт 1 додаткової угоди №12).

Пунктом 2 додаткової угоди №12 передбачено, що відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України, умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту її укладення, а саме з 24.02.2022.

25.08.2022 сторонами укладено додаткову угоду №13 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.09.2022 по 30.09.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 34337,520 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №6).

Пунктом 4 додаткової угоди №13 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2223,82 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 76 360 463,73 грн, крім того ПДВ 15 272 092,75 грн, разом 91 632 556,48 грн (пункт 5 додаткової угоди №13).

29.09.2022 сторонами укладено додаткову угоду №14 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.10.2022 по 31.10.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 37505,535 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №14).

Пунктом 4 додаткової угоди №14 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2554,71 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 95 815 765,32 грн, крім того ПДВ 19 163 153,06 грн, разом 114 978 918,38 грн (пункт 5 додаткової угоди №14).

29.10.2022 сторонами укладено додаткову угоду №15 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 45566,640 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №15).

Пунктом 4 додаткової угоди №15 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2864,08 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 130 506 502,29 грн, крім того ПДВ 26 101 300,46 грн, разом 156 607 802,75 грн (пункт 5 додаткової угоди №15).

22.11.2022 сторонами укладено додаткову угоду №16 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 58081,104 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №16).

Пунктом 4 додаткової угоди №16 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3199,59 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 185 835 719,55 грн, крім того ПДВ 37 167 143,91 грн, разом 223 002 863,46 грн (пункт 5 додаткової угоди №16).

28.12.2022 сторонами укладено додаткову угоду №17 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.01.2023 по 31.01.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 61171,680 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №17).

Пунктом 4 додаткової угоди №17 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3301,71 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 201 971 147,57 грн, крім того ПДВ 40 394 229,51 грн, разом 242 365 377,08 грн (пункт 5 додаткової угоди №17).

25.01.2023 сторонами укладено додаткову угоду №18 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.02.2023 по 28.02.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 44395,680 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №18).

Пунктом 4 додаткової угоди №18 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3306,69 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 146 802 751,10 грн, крім того ПДВ 29 360 550,22 грн, разом 176 163 301,32 грн (пункт 5 додаткової угоди №18).

21.02.2023 сторонами укладено додаткову угоду №19 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.03.2023 по 31.03.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 49850,842 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №19).

Пунктом 4 додаткової угоди №19 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3290,59 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 164 038 682,18 грн, крім того ПДВ 32 807 736,44 грн, разом 196 846 418,62 грн (пункт 5 додаткової угоди №19).

28.03.2023 сторонами укладено додаткову угоду №20 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.04.2023 по 30.04.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 40397,040 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №20).

Пунктом 4 додаткової угоди №20 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3289,12 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 132 870 712,20 грн, крім того ПДВ 26 574 142,44 грн, разом 159 444 854,64 грн (пункт 5 додаткової угоди №20).

27.04.2023 сторонами укладено додаткову угоду №21 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.05.2023 по 31.05.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 34893,600 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №21).

Пунктом 4 додаткової угоди №21 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2925,40 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 103 019 864,64 грн, крім того ПДВ 20 603 972,93 грн, разом 123 623 837,57 грн (пункт 5 додаткової угоди №21).

31.05.2023 сторонами укладено додаткову угоду №22 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.06.2023 по 30.06.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 32279,040 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №22).

Пунктом 4 додаткової угоди №22 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3107,35 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 100 302 274,94 грн, крім того ПДВ 20 060 549,99 грн, разом 120 362 729,93 грн (пункт 5 додаткової угоди №22).

21.06.2023 сторонами укладено додаткову угоду №23 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.07.2023 по 31.07.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 31669,848 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №23).

Пунктом 4 додаткової угоди №23 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2718,62 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 86 098 282,17 грн, крім того ПДВ 17 219 656,43 грн, разом 103 317 938,60 грн (пункт 5 додаткової угоди №23).

25.07.2023 сторонами укладено додаткову угоду №24 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.08.2023 по 31.08.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 32340,936 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №24).

Пунктом 4 додаткової угоди №24 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2845,42 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 92 023 546,11 грн, крім того ПДВ 18 404 709,22 грн, разом 110 428 255,33 грн (пункт 5 додаткової угоди №24).

25.08.2023 сторонами укладено додаткову угоду №25 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.09.2023 по 30.09.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 32199,840 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №25).

Пунктом 4 додаткової угоди №25 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 2890,05 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 93 059 147,59 грн, крім того ПДВ 18 611 829,52 грн, разом 111 670 977,11 грн (пункт 5 додаткової угоди №25).

26.09.2023 сторонами укладено додаткову угоду №26 до договору №65-150-SD-2100410 на період постачання електричної енергії з 01.10.2023 по 31.10.2023.

Загальний обсяг електричної енергії, що купується та продається відповідно до умов цієї додаткової угоди становить 38173,055 МВт*год. (пункт 3 додаткової угоди №26).

Пунктом 4 додаткової угоди №26 передбачено, що ціна електричної енергії становить: 3436,10 грн за 1 (один) МВт*год без ПДВ.

Вартість електричної енергії становить: 132 197 106,77 грн, крім того ПДВ 26 439 421,35 грн, разом 158 363 528,12 грн (пункт 5 додаткової угоди №26).

В усіх додаткових угодах (п.6), вказаних вище, сторони погодили, що якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Відповідно до актів купівлі-продажу позивач передав, а відповідач прийняв товар в таких розмірах: №619 від 31 березня 2022 року на суму 184986675,98 грн з ПДВ; №672 від 30 квітня 2022 року на суму 145178049,60 грн з ПДВ; №926 від 31 травня 2022 року на суму 93705434,86 грн з ПДВ; №1090 від 30 червня 2022 року на суму 88901787,55 грн з ПДВ; №1271 від 31 липня 2022 року на суму 88446779,54 грн з ПДВ; №1467 від 31 серпня 2022 року на суму 90066887,57 грн з ПДВ; №1697 від 30 вересня 2022 року на суму 91632556,48 грн з ПДВ; №1856 від 31 жовтня 2022 року на суму 114978918,38 грн з ПДВ; №2144 від 30 листопада 2022 року на суму 156607802,75 грн з ПДВ; №2262 від 31 грудня 2022 року на суму 232002663,46 грн з ПДВ; №25 від 31 січня 2023 року на суму 242365377,08 грн з ПДВ; №165 від 28 лютого 2023 року 176163301,32 грн з ПДВ; №331 від 31 березня 2023 року на суму 196846418,62 грн з ПДВ; №488 від 30 квітня 2023 року на суму 159444854,64 грн з ПДВ; №646 від 31 травня 2023 року на суму 123623837,57 грн з ПДВ; №721 від 30 червня 2023 року на суму 120362729,93 грн з ПДВ; №827 від 31 липня 2023 року на суму 103317938,60 грн з ПДВ; №926 від 31 серпня 2023 року на суму 110428255,33 грн з ПДВ; №1003 від 30 вересня 2023 року на суму 111670977,11 грн з ПДВ; №1192 від 31 жовтня 2023 року на суму 158636528,12 грн з ПДВ.

Таким чином, позивачем виконано свої зобов`язання за Договором належним чином та здійснено продаж електричної енергії у період березень 2022 року жовтень 2023 року у строки та в обсягах, визначених відповідними Додатковими угодами.

Згідно роздруківки електронної інформаційної довідки АТ Ощадбанк № 16/2-09/79346/2023 від 13.11.2023 за період з 01.03.2022 по 31.10.2023, виписки по рахунку АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в АТ Укрексімбанк за період з 01.03.2022 по 31.10.2023 ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" сплатило вартість поставленої електричної енергії з порушенням строків оплати товару.

З огляду на прострочення оплати електричної енергії відповідно до Договору та Додаткових угод, 26.01.2024 позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з відповідача 93 202 83,77 грн трьох процентів річних та 42 525 553,02 грн інфляційних втрат за порушення ним строків оплати за електричну енергію, куплену за Договором у період з березня 2022 року по жовтень 2023 року (справа № 926/361/24).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.09.2024 у справі №926/361/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024, позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на користь акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 9 320 283,77 грн 3% річних, 42 525 553,02 грн інфляційних втрат та 622 150,04 грн судового збору.

Окрім того, при ухваленні рішення від 23.09.2024 у справі №926/361/24 Господарським судом Чернівецької області встановлено наступне:

- перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом встановлено що позивач безпідставно просить стягнути інфляційні збитки в загальній сумі 1 464 083,59 грн, нараховані за період, менший половині місяця (з 14.10.2022 по 17.10.2022, з 11.10.2022 по 17.10.2022, з 15.02.2023 по 16.02.2023, з 07.02.2023 по 16.02.2023, з 08.03.2023 по 16.03.2023, з 12.06.2023 по 18.06.2023);

- згідно проведеного судом розрахунку за період з 10.03.2022 по 25.10.2023 сума інфляційних втрат становить 42 782 570,89 грн, проте враховуючи, що позивач просить стягнути меншу, ніж розраховану судом суму - 42 525 553,02 грн, а суд не може вийти за межі позовних вимог, з відповідача слід стягнути 42 525 553,02 грн інфляційних втрат.

Позивач у даній справі зазначає, що відмінність між розміром інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем та розрахованих судом зумовлена тим, що АТ НАЕК Енергоатом, розраховуючи розмір інфляційних втрат, включив до розрахунку дефляцію у розрахункових місяцях червень 2023, липень 2023 та серпень 2023.

Таким чином, з огляду на те, що відповідно до рішення від 23.09.2024 у справі №926/361/24 з відповідача стягнуто 42 525 553,02 грн., у даній справі АТ НАЕК Енергоатом просить стягнути з ТОВ Чернівецька обласна енергопостачальна компанія інфляційні втрати у розмірі 257 017,87 грн (42 782 570,89 42 525 553,02), що є різницею між інфляційними втратами, заявленими позивачем та перерахованими судом у справі № 926/361/24.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у цій справі оскаржується відповідачем в повному обсязі.

Предметом позову є стягнення інфляційних втрат у сумі 257 017,87 грн як різниці між заявленими позивачем і вже стягнутими за попереднім рішенням інфляційними втратами за договором купівлі-продажу електричної енергії.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За загальними приписами ч.1 ст.509, ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судами, між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-21-00410 від 24.09.2021, за яким АТ "Енергоатом" з березня 2022 року по жовтень 2023 року здійснювало постачання електричної енергії. Відповідно до умов договору ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" зобов`язувалося прийняти і оплатити поставлену електричну енергію у встановлені строки, але оплата вартості поставленого товару здійснена з порушенням строків, що підтверджується електронною довідкою АТ Ощадбанк № 16/2-09/79346/2023 від 13.11.2023 та випискою по рахунку АТ Енергоатом в АТ Укрексімбанк за період з 01.03.2022 по 31.10.2023.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язаннях і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду виклала такий правовий висновок: "Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків".

Як зазначалось, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.09.2024 у справі №926/361/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024, позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" на користь акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 9320283,77 грн 3% річних, 42525553,02 грн інфляційних втрат та 622150,04 грн судового збору.

Окрім того, при ухваленні рішення від 23.09.2024 у справі №926/361/24 Господарським судом Чернівецької області встановлено наступне:

- на виконання умов договору АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в період з березня 2022 року по жовтень 2023 року постачало електричну енергію відповідачу, проте останній взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості отриманої електричної енергії не виконав, чим порушив приписи як договірних умов, так і положень діючого законодавства;

- як вбачається з роздруківки електронної інформаційної довідки АТ Ощадбанк № 16/2-09/79346/2023 від 13.11.2023 за період з 01.03.2022 по 31.10.2023, виписки по рахунку АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в АТ Укрексімбанк за період з 01.03.2022 по 31.10.2023 ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" сплатило вартість поставленої електричної енергії з порушенням строків оплати товару;

- перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом встановлено що позивач безпідставно просить стягнути інфляційні збитки в загальній сумі 1 464 083,59 грн, нараховані за період, менший половині місяця (з 14.10.2022 по 17.10.2022, з 11.10.2022 по 17.10.2022, з 15.02.2023 по 16.02.2023, з 07.02.2023 по 16.02.2023, з 08.03.2023 по 16.03.2023, з 12.06.2023 по 18.06.2023);

- згідно проведеного судом розрахунку за період з 10.03.2022 по 25.10.2023 сума інфляційних втрат становить 42 782 570,89 грн, проте враховуючи, що позивач просить стягнути меншу, ніж розраховану судом суму - 42 525 553,02 грн, а суд не може вийти за межі позовних вимог, з відповідача слід стягнути 42 525 553,02 грн інфляційних втрат.

Апеляційний суд зазначає, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, постанова Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 910/2164/18).

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 902/201/19).

У постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 910/11761/21 викладено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16, від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17.

Отже, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було би не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 910/4316/22, від 16.05.2023 у справі № 910/17367/20, від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16.

Звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиціальних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиціальних обставин, передбачених статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими Господарського процесуального кодексу України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Отже, господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиціальних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 921/186/23, від 13.02.2024 у справі № 910/14138/22, від 31.10.2023 у справі № 902/670/22.

Як встановлено судами, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.09.2024 у справі № 926/361/24, яке набрало законної сили, з ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" стягнуто на користь АТ "НАЕК "Енергоатом" інфляційні втрати в сумі 42 525 553,02 грн. У межах цієї справи суд встановив, що за період з 10.03.2022 по 25.10.2023 загальна сума інфляційних втрат становила 42 782 570,89 грн, з огляду на те, що позивач заявив до стягнення меншу суму 42 525 553,02 грн суд не мав процесуальної можливості вийти за межі позовних вимог, у зв`язку з чим було стягнуто саме цю суму.

У справі №926/419/25 АТ "НАЕК "Енергоатом" звернулося з вимогою про стягнення інфляційних втрат у розмірі 257 017,87 грн, що становить різницю між загальними інфляційними втратами, визначеними судом у попередній справі, та фактично заявленою до стягнення сумою.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає позовні вимоги у справі №926/419/25 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду у справі № 638/3792/20, а також порушення вимог пункту 10 частини третьої статті 162 ГПК України, колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

На думку апелянта, позов у цій справі є тотожним за предметом до позову, розглянутого у справі № 926/361/24, а отже має місце зловживання процесуальними правами з боку позивача з метою повторного стягнення інфляційних втрат за той самий період.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 липня 2023 року у cправі № 916/1664/22).

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої позиції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 95)).

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання (Постанова ОП КГС ВС від 30 серпня 2024 року у справі № 916/3006/2.

Суд закриває провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30 серпня 2024 року у справі №916/3006/23).

Господарський суд, закриваючи провадження у справі, у тому числі за наявності клопотання сторін, має у будь-якому випадку пересвідчитись у відсутності предмету спору, та відповідно наявності процесуальних підстав для такого закриття, оскільки протилежне суперечитиме вимогам щодо законності та обґрунтованості, встановленим статтею 236 ГПК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 липня 2023 року у cправі№ 916/1664/22).

У постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 на яку посилається апелянт, викладено правову позицію, відповідно до якої закриття провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (аналогічного за змістом пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України) є можливим лише за умови, якщо предмет спору був відсутній як на момент пред`явлення позову, так і на момент ухвалення судового рішення. Проте в даній справі наявність предмета спору як на час звернення з позовом, так і на момент ухвалення рішення судом першої інстанції є очевидною, що підтверджується матеріалами справи.

Так, як встановлено рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.09.2024 у справі №926/361/24, позивачем було заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 42 525 553,02 грн, хоча за розрахунками суду інфляційні втрати, що підлягали стягненню за період з 10.03.2022 по 25.10.2023, становили 42 782 570,89 грн. З огляду на обмеження межами позовних вимог, суд першої інстанції у справі №926/361/24 не мав процесуальної можливості задовольнити вимоги в більшому розмірі, ніж заявлено.

Натомість у цій справі № 926/419/25 позивач звернувся з вимогою про стягнення саме тієї частини інфляційних втрат 257 017,87 грн, яка не була предметом розгляду у справі №926/361/24. Різниця між розрахованим судом розміром інфляційних втрат та фактично заявленою до стягнення сумою у справі №926/361/24 не була предметом попереднього позову, а отже, не може вважатися тотожною за предметом, підставою чи стороною.

Що стосується посилання апелянта на порушення пункту 10 частини третьої статті 162 ГПК України, то ці доводи також є безпідставними. Як уже зазначено, предмет позовної вимоги у справі № 926/419/25 відрізняється від предмета спору у справі № 926/361/24, оскільки стосується частини грошових зобов`язань, не охоплених попереднім позовом. Твердження про повторне звернення з тим самим предметом спору не відповідає дійсності та не може свідчити про недотримання вимог, передбачених вказаною нормою процесуального закону.

Також відсутні ознаки зловживання процесуальними правами з боку позивача, оскільки подання окремого позову з вимогою про стягнення залишку неохопленої раніше суми, встановленої самим судом, є реалізацією права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Конституції України та статтею 4 ГПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності предмета спору, недотримання пункту 10 частини третьої статті 162 ГПК України та зловживання правом на судовий захист є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ НАЕК Енергоатом та наявність підстав для стягнення з ТОВ Чернівецька обласна енергопостачальна компанія інфляційних втрат у розмірі 257 017,87 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у справі №926/419/25.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у цій справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" б/н від 20.05.2025 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 01.05.2025 у справі №926/419/25 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.