ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2025 р. Справа №926/559/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Зварич О.В.,

Панова І.Ю.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.58/02-1212вих-25 від 07.05.2025,

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2025, суддя Проскурняк О.Г., м. Чернівці, повний текст ухвали складено 28.04.2025

про зупинення провадження у справі

у справі № 926/559/25

за позовом Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону

в інтересах держави в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації

до відповідача-1 Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області

до відповідача-2 Головного управління Держгекодастру у Чернівецькій області

до відповідача-3 фізичної особи-підприємця Гуз Адріана Івановича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 )

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про зупинення провадження у справі

18.02.2025 до Господарського суду Чернівецької області надійшла позовна заява Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації до відповідача-1 Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, відповідача-2 Головного управління Держгекодастру у Чернівецькій області, відповідача-3 фізичної особи-підприємця Гуз Адріана Івановича про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ).

25.04.2025 Тереблеченська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області подала клопотання про зупинення провадження у справі №926/559/25 до Господарського суду Чернівецької області.

Вказана заява обґрунтована тим, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2025 року у справі №902/122/24 на розгляд Великої Палати Верховного суду передано справу для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку.

Представник відповідача-1 зазначає, що правовідносини у справі № 926/559/25 є подібними до правовідносин у справі №902/122/24, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. З урахуванням того, що вирішення питання щодо віднесення/не віднесення земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону до земель оборони в автоматичному порядку має істотне значення для ухвалення у цій справі законного та обґрунтованого судового рішення, представник відповідача-1 просить зупинити провадження у справі №926/559/25 до завершення касаційного перегляду справи № 902/122/24 Великою Палатою Верховного Суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.04.2025 у справі №926/559/25 задоволено клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі № 926/559/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 902/122/24.

Ухвала суду обґрунтована тим, що Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №902/122/24, у якій наявні правовідносини, подібні до правовідносин у справі № 926/559/25. З огляду на необхідність дотримання єдності судової практики та зважаючи, що правовідносини у справі № 926/559/25 та у справі № 902/122/24 за характером спору (щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги), суб`єктним складом, сферою правового регулювання та ключовою правовою проблемою є подібними, провадження у справі підлягає зупиненню до завершення розгляду зазначеної справи Великою Палатою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи

07.05.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.58/02-1212вих-25 від 07.05.2025 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2025 про зупинення провадження у справі у справі №926/559/25.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також тим, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про зупинення провадження у справі неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Скаржник вказує, що предметом позову у справі № 926/559/25 є земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0567, площею 5,561 га, яка знаходиться у прикордонній смузі, оскільки розташована на місцевості між лінією державного кордону та лінією прикордонних інженерних споруджень. Водночас, предметом позову у справі №902/122/24 (на підставі якої суд вважає, що необхідно зупинити провадження у справі) є земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0866 та :01:000:0913, які частково розташовані у 30-ти (50-ти) метровій смузі уздовж лінії державного кордону, сформовані, як землі сільськогосподарського призначення, та які Вінницька обласна державна (військова) адміністрація планувала, але позбавлена можливості виділити (надати у постійне користування) військовій частині (прикордонному загону) для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону.

Також апелянт вказує на те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, на думку скаржника, у справі № 926/559/25 зовсім інший предмет спору, аніж у справі №902/122/24. Вказані правовідносини ніяк не можна назвати подібними, а отже рішення суду першої інстанції про зупинення провадження у справі №926/559/25 є передчасним.

26.06.2025 від відповідача-1 - Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 вказує, що доводи апелянта є наслідком неправильного тлумачення предмета та підстав позову, а тому просить ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2025 про зупинення провадження у справі №926/559/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-2 та третя особа своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, не скористались, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2025 справу №926/559/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Малех І.Б., суддів Зварич О.В., Панової І.Ю.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі №926/559/25 визначено суддю С.М. Бойко суддів: О.В. Зварич, І.Ю. Панова.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 з підстав, що визначені ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційну скаргу керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.58/02-1212вих-25 від 07.05.2025 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2025 про зупинення провадження у справі у справі №926/559/25 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 (у складі колегії суддів головуючий-суддя С.М. Бойко, судді О.В. Зварич, І.Ю. Панова) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.58/02-1212вих-25 від 07.05.2025 на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2025 про зупинення провадження у справі у справі №926/559/25. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Переглянувши ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2024 року у справі №927/609/22 зазначив, що така підстава для зупинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 228 ГПК України) застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Велика Палата Верховного Суду, об`єднана палата або палата висловиться, а відтак у судовому рішенні міститиметься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати, і вказана норма є застосовчою і у даній справі.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України є перебування справи на розгляді палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Апеляційний господарський суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та частини четвертої статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Як встановлено судами, позов обґрунтовано тим, що за результатами вивчення відомостей органів державної влади та даних Державного земельного кадастру, прокуратурою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0567 площею 5,561 га розташована в межах прикордонної смуги та, відповідно до вимог законодавства, належить до земель оборони, що, у свою чергу, передбачає можливість перебування такої ділянки виключно у державній власності.

Судами з`ясовано, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2025 року у справі №902/122/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного суду від 26 березня 2025 року вирішено прийняти до розгляду справу № 902/122/24 на підставі частини 5 статті 302 ГПК України.

Так, Верховний Суд, передаючи справу №902/122/24 на розгляд Великої Палати зазначив таке:

- у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 «Перехідні положення» ЗК України, а саме щодо віднесення / не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку. При цьому, від вирішення цього питання залежить встановлення дійсного власника вказаних земель, їх належного розпорядника, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах;

- вирішення Верховним Судом у справі № 902/122/24 питання щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги має істотне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права;

- у цій справі №902/122/24 існує невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, а питання щодо правового регулювання, які виникли у цій справі, актуальні не лише у справах господарського чи цивільного права, але й в публічному праві (адміністративному, кримінальному), тобто у невизначеній кількості справ.

Предметом розгляду цього судового спору є вимоги прокурора, в яких він просить визнати недійсним наказ ГУ Держагеокадастру у Чернівецькій області в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасування державної реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, визнання недійсним укладеного договору оренди земельної ділянки та повернення її у власність держави.

Предметом розгляду у справі №902/122/24 є вимоги позивачів про визнання недійсним наказу в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасування державної реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Сторонами у зазначеній справі є керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Військової частини НОМЕР_1 (тобто подібні сторонам по даній справі № 926/559/25).

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, суд звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року зі справи №233/2021/19.

Так, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини» - на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмета позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як такі, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини» таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Суд зазначає, що у справі №926/559/25 ключовим є вирішення питання щодо визначення правового режиму спірної земельної ділянки, яка розміщена в межах прикордонної смуги, що має вирішальне значення для оцінки наявності чи відсутності порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, прийшов правильного висновку, що правовідносини у справі №926/559/25 та у справі №902/122/24 за характером спору (щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги), суб`єктним складом, сферою правового регулювання та ключовою правовою проблемою є подібними, та висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №902/122/24 матиме суттєве значення для вирішення спору в цій справі.

Згідно з імперативними вимогами ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та ст. 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Також, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/122/24 щодо визначення правового статусу земельних ділянок, розташованих у межах прикордонної смуги, може мати істотне значення для правильного вирішення цієї справи. З метою забезпечення єдності судової практики та враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною та має силу джерела формування судової практики, провадження у справі підлягає зупиненню до завершення її перегляду.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала місцевого господарського суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права, є законною та обґрунтованою. Висновки, наведені в оскаржуваній ухвалі, не спростовуються доводами скаржника.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі №902/122/24 на підставі п.7 ч.1 ст.228 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.58/02-1212вих-25 від 07.05.2025 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №30.58/02-1212вих-25 від 07.05.2025 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 28.04.2025 у справі №926/559/25 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Бойко С.М.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Панова І.Ю.