ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 року м. Дніпро Справа № 904/2425/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Пихтін К.В. (в залі суду) адвокат;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Мельник К.О. (поза межами суду) адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 (повна ухвала складена 15.05.2025, суддя Перова О.В.) у справі № 904/2425/25

за позовом Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", Дніпропетровська область, Синельниківський район, село Воронове

до відповідача-1: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО", м. Київ

відповідача-2: Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача-1: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО", відповідача-2: Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", в якій просить суд:

- зобов`язати ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код в ) виконати умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», укладеного із ДЕРЖАВНИМ МІЖРАЙОННИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» з 22.04.2025;

- зобов`язати Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (шосе Запорізьке, 22, м. Дніпро, 49107, ідентифікаційний код в ) виконати умови договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного із ДЕРЖАВНИМ МІЖРАЙОННИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ВОДОПРОВІДНО- КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС».

Також позивач просить суд судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Водночас разом із позовною заявою від Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" надійшла заява про забезпечення позову, якою просить суд вжити заходи забезпечення позову та заборонити Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські електромережі" вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником «останньої надії» за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" для Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» до вирішення по суті спору у справі.

Наведена заява позивача обґрунтована тим, що 05.05.2025 на адресу ДМП ВКГ «ДЗД» від ДПЗП «УКРІНТЕРЕНЕРГО» надійшло попередження про припинення постачання електричної енергії № 44/11-011910/ПЗ від 05.05.2025, у зв`язку з невиконанням умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в частині порушення строків оплати за договором (пункт 8.1. договору) на загальну суму 261 700 994,68грн, зокрема, за лютий - грудень 2023 року, травень - грудень 2024 року, січень 2025 року, отже за наявність заборгованості за попередніми договорами. У даному попередженні ДПЗД «Укрінтеренерго» зазначило про припинення постачання електричної енергії на об`єкти ДМП ВКГ «ДЗД» 23 травня 2025 з 9:00 години.

Аналогічне попередження надійшло на адресу ДМП ВКГ «ДЗД» від АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" від 05.05.2025 № 20850/1001 про припинення (обмеження) постачання електричної енергії споживачу , яким повідомлено, що за заявкою електропостачальника ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» (ПОН) від 05.05.2025 у зв`язку з наявною заборгованістю з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов Договору з електропостачальником, споживачу буде припинено (обмежено) постачання електричної енергії відповідно до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ) та Кодексу систем розподілу (КСР) з 9.00 годин 23.05.2025 наступних ТКО: вул. Пристанційна, б/н, с. Варварівка (ЕІС-код ТКО 62Z680); без вулиці, б/н, м. Синельникове, 52500 (ЕІС-код ТКО 62Z739); вул. Дніпровська, 28, с.Воронове, 52591 (ЕІС-код 62Z89L); вул.Луганська,1 м. Павлоград (ЕІС-код 62Z959); без вулиці, б/н, м. Синельникове, 52500 (ЕІС-код 62Z551); без вулиці, б/н, с. Воронівка, 52504 (ЕІС-код 62Z825); вул.Луганська,1, м. Павлоград (ЕІС-код 62Z853); без вулиці, б/н, с. Воронівка, 52504 (ЕІС-код 62Z575); вул. Дніпровська, 28, с. Воронове, 52591 (ЕІС-код 62Z34N); вул. Пристанційна, б/н, с. Варварівка (ЕІС-код 62Z399); без вулиці, м.Тернівка (ЕІС-код 62Z940); вул. Шахтарська, 1А, с. Дмитрівка (ЕІС-код 62Z531); вул. Шахтарська, 1А, с. Дмитрівка (ЕІС-код 62Z476).

Вищенаведені дії заявник вважає такими, що порушують вимоги нормативно-правових актів, які регулюють функціонування ринку електричної енергії, оскільки обмежують заявника в його праві на отримання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та договорами про розподіл/передачу електричної енергії. Також заявник вважає, що правові підстави для вчинення заходів щодо припинення/відключення чи від`єднання точок комерційного обліку ДМП ВКГ «ДЗД» від електричної мережі АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» відсутні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 заяву Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ), Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ) вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником останньої надії за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", для Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства Дніпро-Західний Донбас до вирішення по суті спору у справі.

Ухвала місцевого господарського суду про забезпечення позову мотивована наступним:

- наведений спосіб забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські електромережі" вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником «останньої надії» за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" для Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» до вирішення по суті спору у справі, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності;

- суд убачає наявність зв`язку між зазначеними заходами забезпечення позову і вказаним заявником предметом спору, співмірність заходу із вказаними позовними вимогами;

- обрані Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає задоволенню;

- вжиття наведеного заходу забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може унеможливити виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, представник Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 про забезпечення позову у справі № 904/2425/25; ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви ДЕРЖАВНОГО МІЖРАЙОННОГО ПІДПРИЄМСТВА ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА"ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС" про забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (надалі також Відповідач 1) та Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські електромережі" (надалі також Відповідач 2) вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником «останньої надії» за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" для Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (надалі також Позивач) до вирішення по суті спору у справі. Судовий збір, сплачений Відповідачем 2 за розгляд апеляційної скарги, стягнути з Позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» категорично не погоджується з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 про забезпечення позову, вважає її незаконною та необґрунтованою, винесеною за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Скаржник зазначив, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, господарський суд допустив порушення норм матеріального права, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню. Відносини між учасниками ринку електричної енергії суворо регламентовані нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі ПРРЕЕ). За положеннями ч. 9 ст. 64 ЗУ «Про ринок електричної енергії» постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів, крім випадків, визначених цим Законом. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживача. Тотожні вимоги містяться і в ПРРЕЕ. Зокрема, за п. 3.4.4 ПРРЕЕ постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу. Якщо споживач постачальника "останньої надії" не уклав договір із новим електропостачальником по закінченню терміну договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", розподіл та постачання електричної енергії такому споживачу припиняється шляхом здійснення відключення електроустановки такого споживача. За пп. 3 п. 5.4.2 ПРРЕЕ Постачальник "останньої надії" зобов`язаний здійснювати постачання електричної енергії споживачам у випадках, визначених статтею 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", до обрання споживачами електропостачальника, але не більше безперервного строку у 90 днів поспіль на умовах публічного договору приєднання, розробленого на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". Таким чином, строк постачання електричної енергії споживачу постачальником «останньої надії» відповідно до норм чинного законодавства є присічним і не може перевищувати 90 днів. Після спливу 90 днів розподіл та постачання електричної енергії такому споживачу припиняється. Однак, господарським судом Дніпропетровської області, при прийнятті оскаржуваної ухвали, вищезазначені норми ЗУ «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ були проігноровані. Так, резолютивна частина спірної ухвали містить заборону Відповідачу 1 та Відповідачу 2 вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії для Позивача до вирішення по суті спору у справі. Зобов`язуючи здійснювати постачання та розподіл електричної енергії Позивачу з боку Відповідача 1 та Відповідача 2 понад 90 днів, суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), метою діяльності якої є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Спірна ухвала прямо протирічить положенням ст. 64 ЗУ «Про ринок електричної енергії» та п. 3.4.4, п. 3 п. 5.4.2 ПРРЕЕ, з огляду на що така ухвала підлягає скасуванню.

Апелянт наголошує на тому, що при прийнятті ухвали, судом першої інстанції були порушені і норми процесуального права. Був порушений принцип співмірності заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. В оскаржуваній ухвалі судом не наведені належні обґрунтування щодо того, що начебто невжиття таких заходів, як заборона вчиняти будь-які дії припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Господарським судом при застосуванні відповідного заходу забезпечення позову по справі № 904/2425/25, не досліджувалися такі питання, як забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Доводи Позивача щодо критичності підприємства, якими керувався суд першої інстанції при прийнятті ухвали про забезпечення позову, взагалі не стосуються правовідносин, які складають предмет спору по даній справі.

Постановивши ухвалу про забезпечення позову у вигляді заборони АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії для Позивача, господарський суд створив умови для порушення Відповідачем 2 вимог ПРРЕЕ та КСР щодо обов`язковості припинення надання послуг з розподілу електричної енергії у випадках встановлених цими нормативно-правовими актами (наприклад, порушення правил безпечної експлуатації електроустановок, проведення планових ремонтів електричних мереж, вимоги уповноважених представників відповідних державних органів (Держенергонагляд) і т. п.) та для невиконання оператором системи розподілу обов`язків, покладених на нього нормами чинного законодавства про електроенергетику.

Порушення прав АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» постановленням ухвали від 15.05.2025 про забезпечення позову у справі № 904/2425/25 полягає у тому, що забороною здійснювати будь-які дії, спрямовані на відключення від електроживлення Позивача, суд позбавив можливості АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» виконувати свої обов`язки оператора системи розподілу, покладені на нього законодавством про електроенергетику України.

Резолютивна частина ухвали містить заборону Відповідачу 1 та Відповідачу 2 вчиняти будь-які дії припинення договірних відносин з Позивачем. Застосування такого заходу забезпечення позову прямо протирічить висновкам Верховного Суду щодо застосування положень ст. 136-137 ГПК України. Зокрема, у раніше ухвалених постановах від 27.07.2022 у справі № 904/6015/20 та від 14.12.2022 у справі № 904/1513/22 Верховний Суд сформулював спільний висновок про те, що суд не може заборонити сторонам вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових (договірних) відносин з позивачем, адже право, зокрема, на припинення/розірвання відносин/договорів гарантоване Конституцією та законами України. Тому суд касаційної інстанції погоджувався з висновками судів попередніх інстанцій, які з цих підстав відмовляли у вжитті таких заходів.

Таким чином, оскільки позов у цій справі поданий про виконання зобов`язань у договірних правовідносинах, то обраний господарським судом Дніпропетровської області спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин не відповідає вимогам щодо адекватності та співмірності. Не відповідає даний спосіб критеріям адекватності та співмірності ще й з огляду на положення ч.11 ст. 137 ГПК України, відповідно до якої не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

11.06.2025 від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» до ЦАГС надійшла заява, в якій просить: задовольнити апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» в повному обсязі; скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 року у справі № 904/2425/25 про забезпечення позову у повному обсязі.

ДПЗД «Укрінтеренерго» вважає ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 року у справі № 904/2425/25 незаконною та необґрунтованою, прийнятою за неповного з`ясування судом належним чином обставин, що мають значення для справи та вважає що висновки, викладені в ухвалі суду, не відповідають встановленим обставинам справи, а тому суд дійшов до не правильного та не обґрунтованого висновку.

Законодавством України, зокрема положеннями Закону та ПРРЕЕ, суворо врегульовано відносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії, а також встановлено окремий порядок укладення договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Відповідно до частини 8 статті 64 Закону, постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Згідно з вимогами частини дев`ятої статті 64 Закону постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу. Таким чином, завданням постачальника «останньої надії» є постачання протягом обмеженого часу (90 днів) електричної енергії споживачам, які залишилися без електропостачальника, після чого електропостачання споживача припиняється оператором системи розподілу або передачі, за умови якщо не буде укладено нового договору між споживачем та іншим електропостачальником. При цьому, доводимо до відома суду, що вищевикладена позиція підтверджується правовим висновком викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 910/8958/20, від 04.04.2023 у справі № 905/1791/21 та від 13.02.2024 у справі № 910/14138/22.

Згідно з підпунктом 2 пункту 5.4.1. глави 5.4. ПРРЕЕ постачальник «останньої надії», крім прав, визначених пунктом 5.2.1 глави 5.2 цього розділу, має право припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного Законом строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії. Крім того, положеннями підпункту 6 пункту 3.1.6. глави 3.1. ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. Тобто, можливість електропостачальника припинити постачання споживачу електричної енергії, якщо останній має заборгованість за договором/ами, прямо передбачено положеннями ПРРЕЕ.

Разом з цим, відповідач-1 зауважив, що 09.02.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року № 4213-IX, яким зокрема було внесено зміни у Закон України «Про ринок електричної енергії», що стосуються здійснення діяльності постачальником «останньої надії». Так, відповідно до положень частини дванадцятої статті 64 Закону постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного цим Законом строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії та/або договору про реструктуризацію заборгованості, ініціювавши відключення такого споживача у порядку, визначеному кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу та правилами роздрібного ринку. За наявності у споживача заборгованості за попередні періоди за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та/або за договором про реструктуризацію заборгованості та за наявності попередження про припинення постачання електричної енергії, наданого споживачу до початку поточного періоду постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", постачальник "останньої надії" ініціює з першого дня (включно) поточного періоду постачання електричної енергії споживачу припинення постачання електричної енергії такому споживачу у порядку, визначеному кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу та правилами роздрібного ринку. Отже, з 09.02.2025 року саме Законом, зокрема положеннями статті 64 Закону, передбачений прямий обов`язок ДПЗД «Укрінтеренерго» припиняти постачання електричної енергії боржникам, навіть до закінчення визначеного цим Законом строку.

Так, у зв`язку із порушенням ДМП ВКГ ««Дніпро-Західний Донбас» умов Договору, в частині оплати спожитої електричної енергії по рахунках за попередні періоди на суму 261 700 994,68 грн, ДПЗД «Укрінтеренерго» відповідно до положень підпункту 6 пункту 3.1.6. ПРРЕЕ, пункту 7.5. ПРРЕЕ та пункту 13.4. Комерційної пропозиції № 10 від 08.10.2024 до Договору, направило споживачу ДМП ВКГ ««Дніпро-Західний Донбас» Попередження про припинення постачання електричної енергії № 44/11-011910/ПЗ від 05.05.2025 та створило відповідний процес припинення електропостачання № 990004 в інформаційно-телекомунікаційній платформі ДАТАХАБ. ДПЗД «Укрінтеренерго» зазначає, що діє на підставі норм чинного законодавства, а саме Закону про ринок та ПРРЕЕ, не порушуючи жодної з наведених норм. Тому дії ДПЗД «Укрінтеренерго» щодо надсилання Споживачу Попередження про припинення постачання та створення відповідного процесу припинення електропостачання є законними, правомірними та вчиненими з дотриманням законодавства, яке регулює ринок електричної енергії та обов`язковим для ДПЗД «Укрінтеренерго» відповідно до частини дванадцятої статті 64 Закону.

Позивач у заяві про забезпечення позову навмисно проігнорував та не довів до відома суду абзац 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, яким визначено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

ДПЗД «Укрінтеренерго» стверджує, що наявність спору, а саме ухвали про відкриття провадження, відповідно до абзацу 4 пункту 7.1 ПРРЕЕ вже є самостійною підставою для того, щоб Позивача не відключали від електропостачання, і не потребує вжиття заходів забезпечення позову, що повністю спростовує позицію Позивача, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас» будуть порушені.

Позивач у заяві про забезпечення позову проігнорував та не довів до відома суду положень частини дванадцятої статті 64 Закону, яким визначено, що постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного цим Законом строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії та/або договору про реструктуризацію заборгованості, ініціювавши відключення такого споживача у порядку, визначеному кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу та правилами роздрібного ринку.

18.06.2025 від Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить: залишити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 у справі №904/2425/25 без змін, а апеляційну скаргу АТ "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" без задоволення.

Відзив обґрунтований наступним.

Застосовуючи захід забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правомірно зазначив, що «ураховуючи характер спірних правовідносин, суд доходить висновку, що наведений спосіб забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські електромережі" вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/ або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником «останньої надії» за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" для Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» до вирішення по суті спору у справі, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності». Вважаємо, під час вирішення питання забезпечення позову Господарський суд Дніпропетровської області в оскаржуваній ухвалі дійшов обґрунтованого висновку про те, що існує наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і вказаним заявником предметом спору, а вжиті судом заходи забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Припинення постачання електроенергії позивачу призведе до катастрофічних наслідків, оскільки без електропостачання буде зупинена робота водопровідних насосних станій ДМП ВКГ «ДЗД», які забезпечують тиск для подачі води в магістральні водопроводи та мережі водопостачання. Як наслідок це призведе до припинення централізованого водопостачання регіону Павлоградського та Синельниківського районів Дніпропетровської області, відсутності питної води в житлових будинках, медичних установах, навчальних закладах тощо та в свою чергу може виникнути надзвичайна ситуація санітарно-епідеміологічного характеру. Припинення централізованого водопостачання та відсутність альтернативного водопостачання в цьому регіоні може призвести до ускладнення санітарно-епідемічної ситуації, виникнення та поширення інфекційних хвороб серед населення, оскільки відсутня можливість забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних та господарських потреб населення та виробництва продукції (у тому числі харчової), що потребує використання питної води.

Позивач зауважує, що у разі припинення відповідачами постачання електроенергії та встановлення судом безпідставності такого припинення, процедура відновлення централізованого водопостачання ДМП ВКГ «ДЗД» займе тривалий проміжок часу у зв`язку з тим, що за своєю суттю постачання централізованого водопостачання передбачає складну технологічну процедуру. В результаті цього при відновленні централізованого водопостачання підприємству ДМП ВКГ «ДЗД» будуть завдані значні матеріальні збитки.

Вжиття заходів забезпечення позову до вирішення по суті спору у даній справі сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття заходів до забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача, оскільки за час розгляду справи в суді з боку відповідачів можуть бути вчинені дії щодо припинення надання послуг постачання та розподілу електричної енергії.

Відповідно до ч. 9 ст. 64 Закону постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів, крім випадків, визначених цим Законом. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживача. Відповідно до ч. 12 ст. 64 Закону: «Постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного цим Законом строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії та/або договору про реструктуризацію заборгованості (крім захищеного споживача та споживача, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури), ініціювавши відключення такого споживача у порядку, визначеному кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу та правилами роздрібного ринку. За наявності у споживача (крім захищеного споживача та споживача, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури) заборгованості за попередні періоди за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та/або за договором про реструктуризацію заборгованості та за наявності попередження про припинення постачання електричної енергії, наданого споживачу до початку поточного періоду постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", постачальник "останньої надії" ініціює з першого дня (включно) поточного періоду постачання електричної енергії споживачу припинення постачання електричної енергії такому споживачу у порядку, визначеному кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу та правилами роздрібного ринку. Пунктом 15-2 Розділу XVII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ встановлено, що «тимчасово, до 1 січня 2028 року, захищені споживачі або споживачі, об`єкти яких визначені як об`єкти критичної інфраструктури, переліки яких затверджені у встановленому законодавством порядку та постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником "останньої надії", мають право звернутися до постачальника "останньої надії" із заявою про продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" більше ніж на 90 днів». ДМП ВКГ «ДЗД» є споживачем, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури (копії листів Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 14.06.2024р. № 7597/31/14-24 та від 06.09.2024р. № 10004/31/14-24 маються в матеріалах справи). Листом від 27.05.2025р. №1/10-4/715 (додається) ДМП ВКГ «ДЗД» повідомило ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" про те, що об`єкти підприємства внесено до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, присвоєні їм унікальні реєстрові номери та про своє право на продовження дії договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" більше встановленого законодавством 90-денного строку. За таких обставин, є хибним твердження апелянта, що «спірна ухвала прямо протирічить положенням ст. 64 ЗУ «Про ринок електричної енергії» та п. 3.4.4, пп.3 п. 5.4.2 ПРРЕЕ».

Апелянт посилається на частину 11 статті 137 ГПК України, стверджуючи, що обраний судом захід забезпечення є фактично тотожним позовним вимогам. З цим не можна погодитися. Заявлені позовні вимоги мають зобов`язальний характер позивач просить зобов`язати відповідачів виконати договори (постачання та розподілу електричної енергії). Натомість ухвала про забезпечення позову не вирішує спір по суті, а тимчасово забороняє вчинення дій із припинення договорів до остаточного вирішення спору. Отже, вжитий захід забезпечення позову є лише тимчасовою процесуальною гарантією забезпечення прав позивача, не вирішує спір по суті і не підміняє майбутнє рішення суду. Заявлені позивачем заходи забезпечення є співрозмірними та адекватними із заявленими позовними вимогами, такий захід забезпечення позову забезпечить встановлене статтею 50 Конституції України право кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля, дозволить уникнути істотних ризиків техногенно-екологічної катастрофи у регіоні, як наслідку повного відключення заявника від електропостачання, та одночасно не призведе до очевидної неспіврозмірності між конкретним заходом забезпечення і предметом спірних правовідносин. В той же час, невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення його прав.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.07.22 у справі №904/6015/22, від 14.12.2022 у справі №904/1513/22, від 01.04.2024 у справі №922/5184/23 та у постанові 15.05.24 у справі №922/206/24 щодо невірного застосування статтей 136, 137 ГПК України у розгляді заяв про забезпечення позову, вважаємо, що оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд здійснює у кожній конкретній справі, з урахуванням поданих заявником доказів, доводів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді:, Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2425/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2425/25.

30.05.2025 матеріали оскарження ухвали надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 у справі № 904/2425/25; розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 06.08.2025 об 11 год. 20 хв.

У судове засідання 06.08.2025 з`явилися представники позивача та відповідача-2. Відповідач-1 явку повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (т. 1, а.с. 142).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача-2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні 06.08.2025 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову (частина перша статті 136 ГПК). Позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 137 ГПК).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, то має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 15.01.2020 у справі №915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі №915/1185/20).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №921/333/23).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17).

Предметом спору у цій справі є вимоги про зобов`язання Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» виконати умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», укладеного із Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", з 22.04.2025; а також про зобов`язання Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" виконати умови договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного із Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас".

Тобто, між сторонами наявний спір щодо виконання зобов`язань у договірних правовідносинах, на забезпечення якого, з метою недопущення порушення прав позивача, пов`язаних з його відключенням від електропостачання, останній просив суд заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником «останньої надії» за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Оскільки позов у цій справі поданий про виконання зобов`язань у договірних правовідносинах, то обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин не відповідає вимогам щодо адекватності та співмірності.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01.04.2024 у справі №922/5184/23.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №904/1513/22, суд не може заборонити сторонам вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових (договірних) відносин з позивачем, адже право, зокрема, на припинення/розірвання відносин/договорів гарантоване Конституцією та законами України.

Аналогічну позицію зазначив Верховний Суд у постановах від 01.04.2024 у справі №922/5184/23, від 26.08.2024 у справі №922/1454/24.

Також, колегія суддів зауважує, що абзацом 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ встановлено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Норма права, встановлена в абзаці 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, є імперативною для суб`єкта постачання електричної енергії, якому належить право відключити споживача від електропостачання та відновити його. Вказана норма права діє самостійно за наявності визначених в її гіпотезі умов, незалежно від наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову (пункт 41 постанови Верховного Суду від 06.05.2024 у справі №922/5196/23; пункт 3.22 постанови Верховного Суду від 26.08.2024 у справі №922/1454/24).

Підставою для незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу є ухвала про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

Ураховуючи наведені висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення статей 136, 137 ГПК України та дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення заяви Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про забезпечення позову з підстав, визначених заявником, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 у справі №904/2425/25 підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги спір у справі №904/2425/25 не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги є передчасним.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 у справі № 904/2425/25 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2025 у справі № 904/2425/25 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про забезпечення позову (№1/10-4/626 від 13.05.2025) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 08.08.2025

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін