ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

07.08.2025м. ДніпроСправа № 904/4276/25

Розглянувши матеріали заяви Дніпровської міської ради

про забезпечення позову до його подання,

особи, що можуть набути статус учасника справи:

в якості позивача: Дніпровська міська рада, Дніпропетровська область, м. Дніпро

в якості відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енджел Кепітал», м. Харків

Суддя Мілєва І.В.

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його подання та просить накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджел Кепітал», а саме: будівлі та споруди автозаправної станції: будівля операторської літ. А-1, загальною площею 24,4 кв.м, господарчий блок літ. Б-1, загальною площею 30,3 кв.м, навіс літ. В, туалет літ. Г; підземні ємкості літ. Д (4 шт); № 1,2 - паливно-роздавальні колонки; № 3-6, І, III, III - споруди, що розташовані за адресою: бульвар Зоряний, 19 А (площа 0,0735 га) в м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджел Кепітал» (), в межах суми стягнення в розмірі 691 872,70 грн, до набрання рішенням по справі законної сили.

Заявник вказує про намір подати до Господарського суду Дніпропетровської області позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енджел Кепітал» безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі, без належних на те правових підстав. Заявник зазначає, що підставою для пред`явлення позову стало користування ТОВ «Енджел Кепітал» земельною ділянкою бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі, на якій розташовані належні йому на праві власності об`єкти нерухомості, та не сплата за землю у повному обсязі. Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`ясовано, що на земельній ділянці за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі розташовані будівлі та споруди автозаправної станції: будівля операторської літ. А-1, загальною площею 24,4 кв.м, господарчий блок літ. Б-1, загальною площею 30,3 кв.м, навіс літ. В, туалет літ. Г; підземні ємкості літ. Д (4 шт); № 1,2 - паливно-роздавальні колонки; № 3-6, І, III, III - споруди, власником якої з 17.03.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Енджел Кепітал» на підставі акта приймання-передачі від 17.03.2027 № 958-959, виданого ПНДМНО Буцьих О.О. Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2025 наявна часткова сплата за користування земельною діялнкою, що розташована по бульвар Зоряний, 19 А, в м. Дніпрі, що було враховано під час здійснення розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач ділянки за рахунок власника ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави.

В обґрунтування необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення заявник зазначає наступне. Дніпровською міською радою встановлено, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою розташованою за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі. Ураховуючи зазначене, останнім безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати за використання земельною ділянкою. Внаслідок чого вбачається спір між Дніпровською міською радою та ТОВ «Енджел Кепітал». Предметом позову є вимога Дніпровської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Енджел Кепітал» коштів, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою. Заявник зазначає, що за відсутності вжиття заходів забезпечення позову, об`єкти, розміщені на земельній ділянці можуть бути відчужені на користь третіх осіб та метою таких дій може бути, зокрема, штучне збільшення кола учасників судового процесу, що зумовить затягування розгляду справи. Окрім того, ураховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, можливо вчинення перешкод в подальшому виконанні судового рішення шляхом зміни власника будівель та споруд. В свою чергу, грошові кошти можуть бути виведені з рахунків відповідача, що в подальшому, за умови задоволення позовної заяви, може ускладнити виконання рішення суду. З огляду на викладене, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі та не виключається, що для відновлення його прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Ураховуючи викладене, позивач вважає за доцільне застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та кошти на рахунках відповідача в межах суми стягнення, до набрання рішенням по справі законної сили.

Господарський суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно та повно дослідивши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у її задоволенні з огляду на наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Вказане узгоджується із позицією Верховного суду України, яка наведена у постанові від 24.05.2017 у справі № 6-640цс17, та яка зводиться до того, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При цьому, позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвідношення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як на підставу для забезпечення даного позову заявник вказує на те, що за відсутності вжиття заходів забезпечення позову об`єкти, розміщені на земельній ділянці, можуть бути відчужені на користь третіх осіб та метою таких дій може бути, зокрема, штучне збільшення кола учасників судового процесу, що зумовить затягування розгляду справи. Окрім того, можливо вчинення перешкод в подальшому виконанні судового рішення шляхом зміни власника будівель та споруд. В свою чергу, грошові кошти можуть бути виведені з рахунків відповідача, що в подальшому, за умови задоволення позовної заяви, може ускладнити виконання рішення суду. З огляду на викладене, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі та не виключається, що для відновлення його прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Господарський суд звертає увагу, що відчуження на користь третіх осіб об`єктів, розміщених на земельній ділянці, жодним чином не впливає на розгляд спору щодо вже наявної, за твердженням заявника, заборгованості ТОВ "Енджел Кепітал".

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що в поданій заяві міститься лише посилання на порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили 07.08.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва