РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2025Справа № 910/1726/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Речі"

до Науково-виробничого приватного підприємства "Пласт"

про стягнення 116545,17 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Речі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Науково-виробничого приватного підприємства "Пласт" про стягнення за договором поставки від 07.06.2023 № 173-ком за прострочення поставки товару нараховану на підставі п. 9.8 Договору пеню в розмірі 39831,69 грн. та штраф на підставі п. 9.9 Договору в сумі 46713,48 грн., а також штраф за неповідомлення про неможливість виконання замовлень згідно з п. 9.12 Договору в сумі 30000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

21.02.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що сторонами в договорі не визначено електронну адресу відповідача, виключно на яку можлива відправка замовлень, у зв`язку з чим нарахування штрафних санкцій за непоставку товару є неможливим. При цьому, позивачем не надано жодного допустимого доказу про направлення замовлення відповідачу на будь-яку електронну пошту або в інший спосіб.

У відповіді на відзив позивач указав, що відповідач підписав договір із усіма додатками, зокрема, додаток № 3, в якому не зазначив інформацію про уповноважених представників та електронну адресу для направлення замовлень. У той же час, адреса електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1» використовувалася відповідачем під час укладення договору та під час його виконання, у зв`язку з чим направлення на відповідну адресу замовлень відповідає умовам договору.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 між позивачем (Покупець) та відповідачем (Постачальник) укладено Договір поставки № 173-ком, відповідно до пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передавати у власність (постачати) Товар Покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а Покупець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором приймати та оплачувати Товар.

Згідно з пунктом 2.1. Договору поставка Товару Постачальником здійснюється окремими партіями відповідно до прийнятих Постачальником Замовлень Покупця. Постачальник зобов`язується приймати від Покупця Замовлення на поставку Товару та здійснювати його поставку за адресами, в кількості та на дату, вказані у Замовленні, власними силами і засобами (в т.ч. транспортом) та за свій рахунок.

За змістом пункту 2.4. Договору Замовлення Покупця, форма якого погоджена Сторонами у додатку № 4, що є невід`ємною частиною цього Договору, оформлюється на підставі даних Специфікації та Графіку поставок і надсилається Постачальнику виключно на електронну пошту, вказану в Додатку № 3 до цього Договору.

У пункті 2.6. Договору вказано, що замовлення вважається прийнятим Постачальником з дати та часу підтвердження його отримання Постачальником, шляхом відповіді на електронну пошту Покупця зазначену у Додатку №3 протягом двох годин з часу отримання Замовлення. В іншому випадку Замовлення вважається прийнятим Постачальником.

У разі неможливості виконання Замовлення Покупця, Постачальник зобов`язується не пізніше ніж через 8 робочих годин після отримання такого Замовлення письмово по електронній пошті (Додаток 3) повідомити Покупця про неможливість виконання Замовлення в повному об`ємі або частково з обґрунтуванням причин неможливості виконання та вказати дату поставки (пункт 2.7. Договору).

Відповідно до п. 2.10. Договору зобов`язання Постачальника з постачання Товару вважаються виконаними з моменту передачі Товару, який відповідає вимогам якості та іншим умовам цього Договору, у повному обсязі (за кількість) відповідно до Замовлення Покупця та передачі повного пакету належним чином оформлених товаросупроводжувальних документів відповідно до умов цього Договору та діючого законодавства.

Пункт 2.11. Договору передбачає, що Постачальник зобов`язується забезпечити безперервний контроль за неухильним і своєчасним отриманням та виконанням Замовлень Покупця. При цьому Постачальник приймає на себе усі ризики, пов`язані з діями (бездіяльністю) його працівників (представників/ уповноважених осіб), які призвели до неналежного (у т.ч. несвоєчасного) виконання Замовлення Покупця.

За змістом пункту 2.12 Договору у випадку порушення Постачальником строку поставки згідно Замовлення (дострокова поставка або поставки після спливу погодженого строку) Покупець має право відмовитися від прийняття та оплати Товару і стягнути пеню та штраф згідно з п. 9.8, 9.9, 9.13 цього Договору.

У графіку поставки (Додаток № 2 до Договору) зазначено адресу поставки: м. Вишневе, вул. Київська, 4; день тижня - середа; періодичність поставки - раз на два тижні.

Також, сторонами підписано Додаток № 3 до Договору «Інформація про уповноважених представників Сторін», в якому вказано відповідну інформацію про представників покупця. Даний Додаток № 3 підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Як наголошено позивачем, протягом періоду з 04.07.2023 по 21.09.2023 (включно) позивачем замовлено у відповідача товар на загальну суму 267 962,00 грн., у той час як відповідачем поставлено товар лише на суму 44 874,60 грн.

На підтвердження надання відповідачу замовлень позивачем вказано, що за замовленням №УПЧМ0011868 від 04.07.2023 замовлено товар на суму 73 228,00 грн., який мав бути поставлений 12.07.2023, проте відповідачем поставлено 12.07.2023 товару лише на суму 44 874,60 грн.; за замовленням №УПЧМ0017669 від 18.07.2023 замовлено товар на суму 38 842,00 грн., який мав бути поставлений 26.07.2023; за замовленням №УПЧМ0019386 від 01.08.2023 замовлено товар на суму 55 799,00 грн., який мав бути поставлений 09.08.2023; за замовленням №УПЧМ0020197 від 15.08.2023 замовлено товар на суму 58 078,00 грн., який мав бути поставлений 23.08.2023; за замовленням №УПЧМ0021895 від 29.08.2023 замовлено товар на суму 27 495,00 грн., який мав бути поставлений 06.09.2023; за замовленням №УПЧМ0022800 від 12.09.2023 замовлено товар на суму 14 520,00 грн., який мав бути поставлений 20.09.2023 року.

Водночас, за доводами позивача, замовлений товар відповідачем не поставлено.

У зв`язку з цим, 04.12.2024 позивач звернувся до відповідача з претензією №1 (вих. №134) про сплату неустойки за порушення умов Договору в сумі 116 545,17 грн.

У відповіді на претензію №241224/1 від 24.12.2024 відповідач повідомив, що вимоги претензії не визнаються, оскільки до вказаної претензії не долучено доказів на підтвердження викладених обставин.

Звернувшись із даним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача за прострочення поставки товару за спірними замовленнями нараховану на підставі п. 9.8 Договору пеню в розмірі 39831,69 грн., штраф на підставі п. 9.9 Договору в сумі 46713,48 грн. та штраф за неповідомлення про неможливість виконання замовлень згідно з п. 9.12 Договору в сумі 30000 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як слідує з умов пункту 2.4. Договору, замовлення Покупця за встановленою в Додатку № 4 формою надсилається Постачальнику виключно на електронну пошту, вказану в Додатку № 3 до цього Договору.

У той же час, у Додатку № 3 до Договору зазначено лише інформацію про уповноважених представників покупця (позивача), проте щодо постачальника (відповідача) відповідні дані відсутні.

Судом ураховані відповідні зауваження відповідача про те, що оскільки в Додатку № 3 до Договору електронна пошта відповідача для направлення замовлень не зазначена, відтак нарахування штрафних санкцій за непоставку товару є неможливим.

Разом із цим, суд зауважує, що Додаток № 3 до Договору підписаний та скріплений печаткою відповідача, який при цьому не зазначив своєї електронної пошти для отримання замовлень згідно з умовами Договору.

До того ж, умовами Договору не передбачений інший порядок надання замовлень на поставку товару, окрім як направлення на електронну пошту відповідача, вказану в Додатку № 3 до Договору.

Відтак, саме на відповідача мають покладатися негативні наслідки щодо неотримання чи несвоєчасного отримання ним замовлень для виконання свого договірного обов`язку з поставки товару.

Так, позивачем долучено до відповіді на відзив паперову копію скріншоту (витягу) з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо отримання 06.02.2023 від відповідача з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи відповідача.

Крім того, відповідно до паперових копій скріншотів (витягу) з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3, наданих позивачем до відповіді на відзив, позивачем направлено 04.07.2023 відповідачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 замовлення №УПЧМ0016868 від 04.07.2023, та 12.09.2023 направлено замовлення №УПЧМ0022800 від 12.09.2023 року. Також, позивачем долучено інші паперові копії листів щодо поставки та повернення товару, що направлені на зазначену вище електронну адресу відповідача, з якої у відповідь надходили листи.

У свою чергу, відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що не заперечує факт належності представнику відповідача електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не вважає дану електронну пошту погодженою для отримання замовлень на поставку товару.

Ураховуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 використовувалася тривалий час відповідачем при веденні ділового листування з позивачем, у зв`язку з чим, за відсутності іншої визначеної відповідачем у Договорі та Додатку № 3 електронної пошти, направлення замовлень на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається належним повідомленням відповідача.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем направлено відповідачу 12.09.2023 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 замовлення №УПЧМ0022800 від 12.09.2023 щодо поставки товару на суму 14 520,00 грн., який мав бути поставлений 20.09.2023 року.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 9.8. Договору при порушенні терміну поставки Товару Постачальник сплачує Покупцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, від вартості не поставленого Товару за кожен день прострочення виконання зобов`язання протягом усього періоду прострочення.

Згідно з п. 9.9. Договору в разі порушення Постачальником строків поставки Товару більше ніж на 1 (один) календарний день ніж це передбачено даним Договором або Замовленням, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого Товару, але не менше ніж 5000,00 грн.

Відповідно до п. 9.12. Договору у випадку невиконання або не належного виконання Постачальником п. 2.7., п 2.9. цього Договору, останній сплачує Покупцю штраф у розмірі 5000,00 грн.

Оскільки відповідач не здійснив поставку товару за замовленням №УПЧМ0022800 від 12.09.2023 на суму 14 520,00 грн. до 20.09.2023, позивачем нарахована пеня на підставі п. 9.8 Договору за період із 21.09.2023 до 21.03.2024 на суму 2360,73 грн.

За арифметичним перерахунком суду, нарахована пеня в сумі 2360,73 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Також, підлягає стягненню 5000 грн. штрафу згідно з п. 9.9 Договору та 5000 грн. штрафу відповідно до п. 9.12 Договору.

Водночас, досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження факту направлення відповідачу інших спірних замовлень, судом установлено, що в якості таких доказів позивачем надано до матеріалів справи лише сформований позивачем звіт за період 01.01.2023-31.12.2023 щодо направлення відповідних замовлень із зазначенням статусу листів «відправлено».

Утім, із даного звіту не вбачається джерело його формування (програмне забезпечення/електронна пошта позивача тощо),

Більш того, у вказаному звіті не зазначено, в який саме спосіб відповідні замовлення направлені відповідачу, а також не вказано жодної адреси електронної пошти, на яку ці замовлення направлені, як стверджує позивач при наданні зазначеного звіту в якості доказу.

Отже, позивачем не надано до матеріалів справи доказів дотримання порядку, встановленого пунктом 2.4. Договору, щодо направлення відповідачу замовлень №УПЧМ0011868 від 04.07.2023, №УПЧМ0017669 від 18.07.2023, №УПЧМ0019386 від 01.08.2023, №УПЧМ0020197 від 15.08.2023, №УПЧМ0021895 від 29.08.2023 на електронну пошту відповідача.

Судом прийняті до уваги посилання позивача на те, що поставка товару 12.07.2023 на суму 44 874,60 грн. здійснена відповідачем на виконання замовлення №УПЧМ0011868 від 04.07.2023 на суму 73 228,00 грн.

Проте, до матеріалів справи доказів направлення такого замовлення не надано, а в накладних на поставку товару на суму 44 874,60 грн. номер відповідного замовлення не зазначено.

Ураховуючи викладене, обставини щодо прострочення виконання відповідачем зобов`язань із поставки товару за замовленнями №УПЧМ0011868 від 04.07.2023, №УПЧМ0017669 від 18.07.2023, №УПЧМ0019386 від 01.08.2023, №УПЧМ0020197 від 15.08.2023, №УПЧМ0021895 від 29.08.2023 матеріалами справи не підтвердилися, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару за вказаними вище замовленнями.

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині суд дійшов висновку відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Речі" задовольнити частково.

Стягнути з Науково-виробничого приватного підприємства "Пласт" (04107, м. Київ, вул. Тропініна, 1; ідентифікаційний код 14347180) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Речі" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40, корпус 302, офіс 1; ідентифікаційний код 44885114) 2360 (дві тисячі триста шістдесят) грн. 73 коп. пені за порушення терміну поставки товару, 5000 (п`ять тисяч) грн. штрафу за порушення терміну поставки товару, 5000 (п`ять тисяч) грн. штрафу за неповідомлення про неможливість виконання замовлень, а також 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 92 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова