ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року м.Дніпро Справа № 908/3070/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:

від позивача: Балика А.М.

від відповідача: Нікітіна Ю.С.

від третьої особи: Кулешова Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційні скарги

Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

та

Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання

на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р.

(головуючий суддя Проскуряков К.В., судді Горохова І.С., Дроздова С.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 23.01.2025р.)

у справі

за позовом: Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ Енергоатом Трейдинг Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя

про стягнення 1 187 612 056,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст вимог позовних вимог.

02.10.2023р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" 1 319 559 716,94 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням Відповідачем договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00420 від 24.09.2021 у частині оплати наданих послуг. У зв`язку з простроченням Відповідачем виконання грошового зобов`язання, наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 06.12.2023 судом задоволено клопотання ДН "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Енергоатом - Трейдинг" ДП "НАЕК "Енергоатом" про закриття провадження у справі №908/3070/23 у частині стягнення суми основного боргу в розмірі 131 943 687,33 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, предметом розгляду є позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 187 612 056,18 грн., з яких : основний борг у сумі 1 064 280 994,97 грн., 3 % річних у сумі 35 862 826,25 грн. та інфляційні втрати у сумі 87 468 234,96 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р. у справі № 908/3070/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ Енергоатом Трейдинг Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом суму основного боргу в розмірі 1 064 280 994 грн. 97 коп., 3% річних в розмірі 17931 413 грн. 13 коп., інфляційні втрати в розмірі 43 734 117 грн. 48 коп.. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ Енергоатом Трейдинг Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 939 400,00 грн. 00 коп. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги ТОВ Запоріжжяелектропостачання (Відповідача).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р. у частині стягнення заборгованості у розмірі 714 370 370,00 грн. і закрити провадження у справі у відповідній частині.

4.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, товариство послалося на те, що заборгованість побутових споживачів перед ТОВ Запоріжжяелектропостачання за спожиту електричну енергію станом на 01.09.2023 складає 1 318 618 221,00 грн., з яких 714 370 370,00 грн. - заборгованість побутових споживачів, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, для постачання яким Відповідачем було здійснено купівлю електричної енергії у Позивача за Договором, на виконання вимог Постанови №483, з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, що передбачають, зокрема, надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів з метою забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії, підтримання належного рівня безпеки її постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку електричної енергії, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів прозорості та недискримінації. Вищевикладені обставини підтверджені Довідкою від 25.10.2024 № 9701.

Апелянт стверджує, що за практикою Верховного Суду сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин. За відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Також у скарзі йдеться про те, що єдиним видом ліцензованої діяльності Відповідача, який має на меті отримання Товариством прибутку, є постачання електричної енергії споживачу. Разом з тим, заборгованість споживачів електричної енергії перед Товариством зростає, при цьому останнє у силу певних обмежень, які пов`язані з воєнним станом в Україні (Постанова КМУ від 05.03.2022 № 206, Закон України "Про виконавче провадження" тощо) об`єктивно не має змоги по незалежним від нього причинам стягнути з більшої частини споживачів-боржників та, відповідно, належним чином виконувати зобов`язання перед іншими учасниками ринку, у т.ч. перед Позивачем за період з березня 2022 року по серпень 2023 року.

Скаржник зазначає, що у складі основної заборгованості, яка стягнута Господарським судом Запорізької області за спірний період, частково (714.370.370,00 грн.) це заборгованість побутових споживачів з ТОТ, відповідальність за достовірність обсягів несе ОСР (ПАТ "Запоріжжяобленерго") та ці обсяги є такими, що не пройшли валідацію та, відповідно, сертифікацію, тому не можуть бути прийняті Позивачем та Відповідачем до розрахунку.

У відповіді на відзив Позивача від 20.03.2025 Відповідач зазначає, що Господарський суд Запорізької області, керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у ст. ст. 2 та 15 ГПК України, мав обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Постанова КМУ від 05.03.2022 N 206 та Закон України «Про виконавче провадження» тимчасово зупинили виконання певного колу судових рішень на користь Відповідача у зв`язку з чим було порушено принципи справедливості та пропорційності. Отже, на думку Відповідача, судом першої інстанції не взято до уваги вищезазначене положення ГПК, у зв`язку з чим порушено принципи справедливості та пропорційності.

Щодо форс-мажорних обставин, то у зв`язку зі збройною агресію рф, яку ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" неможливо було передбачити, та у зв`язку з цим прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 05.03.2022 № 206 та внесенням змін до Закону України «Про виконавче провадження», Відповідач перебуває вкрай тяжкому матеріальному становищі, пов`язаному саме з об`єктивними обставинами в умовах збройної агресії рф проти України.

У поясненнях у справі №908/3070/23 від 21.04.2025 Відповідач, щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат зазначає, що задоволення Господарським судом Запорізької області клопотання Відповідача про таке зменшення ґрунтується на всебічному досліджені судом першої інстанції наявних у матеріалах справи доказів, врахуванні доводів і аргументів Відповідача, Позивача та узгоджується із сталою судовою практикою Верховного Суду з цього питання, наведеною у цих поясненнях, оскільки підтверджуються виключністю обставин справи.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу Відповідача вважає що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи щодо форс-мажорних обставин та надана об`єктивна оцінка дослідженим у справі доказам. Однак, навіть за умови належного підтвердження наявності форс-мажорних обставин, Скаржник несе відповідальність за порушення умов Договору.

Позивач зазначає, що стягненню за позовом у справі № 908/3070/23 підлягає заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором купівлі-продажу електричної енергії, укладеного між ними. Розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем, визначається, виходячи з вартості електричної енергії і порядку поетапної оплати, що визначені у Договорі та додаткових угодах до нього. Договірні обсяги електричної енергії між Позивачем та Відповідачем відображені в актах купівлі-продажу електричної енергії, які підписані обома сторонами без зауважень та містяться в матеріалах справи. При цьому правовідносини між Відповідачем та ПАТ "Запоріжжяобленерго" щодо обсягів електричної енергії, поставленої побутовим споживачам на ТОТ та її комерційний облік знаходяться поза межами спірних правовідносин у даній справі.

Позивач вважає вірними висновки суду першої інстанції, що питання передачі електричної енергії, відпущеної/відібраної у встановленому Договором порядку і подальшого постачання її споживачам Відповідача, супутні питання коригування обсягів лежать поза межами договірних відносин між Позивачем та Відповідачем, ніяким чином не стосуються спірних правовідносин та не впливають на них, не мають правового значення для вирішення справи з огляду на предмет договору.

У запереченнях на відповідь на відзив Відповідача від 25.03.2025, Позивач вказав, що порушення фінансової дисципліни споживачами ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" не може вважатися підставою для відмови у стягненні суми основного боргу у справі № 908/3070/23.

Правовідносини між АТ "НАЕК "Енергоатом" та ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" регламентовані Договором, додатковими угодами, положенням про ПСО. Дія Постанови КМУ № 206 не поширюється на правовідносини між Позивачем та Відповідачем. Якщо Скаржник вважає, що Постановою КМУ № 206 порушено його права та законні інтереси та в загальному принцип справедливості та пропорційності, йому слід було би звернутися до адміністративного суду або безпосередньо до КМУ для врегулювання цього питання. Доводи Відповідача про "порушенням принципу поділу влади через те, що законодавчий орган своїм актом тимчасово зупиняє виконання остаточних судових рішень", за відсутності конкретних, обґрунтованих правових підстав, з посиланням на загальні принципи права та рішення Конституційного суду, є неспроможним. З огляду на вищезазначене, відсутні правові підстави для відмови у стягненні з ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" суми основного боргу, тому суд першої інстанції, дійшов вірних висновків про відмову у позові у частині стягнення основного боргу.

Щодо форс-мажорних обставин Позивач зазначив, що договором, укладеним сторонами не передбачено іншого способу та порядку засвідчення форс-мажорних обставин, окрім як надання сертифікату торгово-промислової палати України у порядку, встановленому у розділі 9 Договору. По-друге, навіть за умови доведеності наявності форс-мажорних обставин, звільнення від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України в такому разі не відбувається (зокрема, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22).

Третя особа своїм процесуальним правом не скористалася, відзив на апеляційну скаргу Відповідача не надала.

Згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/3070/23.

Матеріали справи № 908/3070/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2025р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р. у справі № 908/3070/23 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 1 127 280 грн. 00 коп..

Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання, об`єднано її до сумісного розгляду з апеляційною скаргою з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом. Розгляд апеляційних скарг призначено у судове засідання на 02.07.2025.

7. Короткий зміст вимог апеляційної скарги АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (Позивача).

Не погодившись з рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025 у даній справі, Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом також звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р. у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 17 931 413,13 грн. трьох відсотків річних та 43 734 117,48 грн. інфляційних втрат та прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

8. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Позивач у частині відмови у стягненні 3% річних у сумі 17 931 413, 13 грн та інфляційних втрат у сумі 43 734 117, 48 грн, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неправильному застосуванні норм матеріального права та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Скаржник стверджує, що посилання суду на аналогію закону у даному випадку є безпідставним, оскільки вона застосовується у тому разі, якщо певні цивільні відносини не врегульовані. Разом з тим, питання щодо можливості зменшення нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України не визначено у законодавстві, адже такі нарахування не підлягають зменшенню через свою особливу правову природу, оскільки вони не є правовою відповідальністю у класичному розумінні. З аналізу статей 230, 236, 239 ГК України та статті 625 ЦК України є очевидним, що три проценти річних та інфляційні втрати не входять до складу ані штрафних, ані оперативно-господарських санкцій.

На думку Позивача, порушення фінансової дисципліни споживачами ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" не може вважатися беззаперечною підставою для зменшення нарахувань, передбачених статтею 625 ЦК України, які є законодавчо встановленою мінімальною, компенсаторною гарантією для Позивача у разі порушення грошових зобов`язань з боку Відповідача. Відповідач, як учасник ринку електричної енергії має вживати всіх можливих заходів задля належного виконання зобов`язання перед Позивачем, з урахуванням інших договірних правовідносин на ринку електричної енергії. У разі неможливості виконання зобов`язань Відповідачем, він мав би засвідчити належним чином наявність обставин непереборної сили (форс-мажору) у порядку, встановленому у розділі 9 Договору, проте цього не здійснив.

За доводами Скаржника, після 04.10.2023 упродовж розгляду справи № 908/3070/23 до прийняття оскаржуваного рішення, Відповідачем не здійснювалось жодних платежів у погашення залишку боргу, який становив 1 064 280 994,97 грн. На думку Позивача, Відповідач свідомо протягом тривалого часу розгляду справи № 908/3070/23 у суді першої інстанції утримувався від подальшого погашення суми основного боргу, що не може свідчити про його добросовісність і сумлінність щодо Позивача, ним не вживалися заходи, спрямовані на погашення суми боргу. Враховуючи це, висновки суду першої інстанції, що здійснення Відповідачем погашення значної частини заборгованості і часткова, одноразова оплата у 131 943 687,33 грн підтверджують його добросовісність, свідчать про неправильну оцінку судом доказів та обставин справи, а також містить ознаки упередженості щодо Позивача.

Також, Скаржник зазначає, що сума трьох процентів річних та інфляційних втрат становить 2,79 % від суми залишку основного боргу та основного боргу, сплаченого з простроченням. З урахуванням вищезазначеного, висновок суду щодо надмірного тягаря є необґрунтованим.

Скаржник вважає відсутніми підстави для зменшення 3% річних та звертає увагу, що інфляційні втрати у будь-якому випадку не підлягають зменшенню, оскільки їх нарахування є відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та їх розмір не підлягає зміні за домовленістю сторін, а порядок їх нарахування є чітко регламентованим, адже величини індексу інфляції в кожному місяці є індивідуально визначеними і як правило різними в кожному місяці, що зумовлює різну ступінь знецінення грошових коштів

Апелянт вказує, що враховуючи скрутну ситуацію на ринку електричної енергії у цілому та на території Запорізької області зокрема, сторони погодили незастосування передбачених договором штрафних санкцій (пені), уклавши додаткову угоду № 12, сторонами не збільшувалась ставка процентів, передбачених статтею 625 ЦК України. Відповідач прострочував оплати на користь Позивача на суми у десятки мільйонів гривень, кількість днів прострочення подекуди сягала понад 100 днів. Як було зазначено вище, сумарно сума трьох процентів та річних становить 2,79 % від суми основної заборгованості. З вищенаведеного можна дійти висновку, що Позивач, подаючи позовну заяву про стягнення основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат, дотримувався принципу добросовісності та розумності, враховуючи вкрай несприятливі умови, які склалися на ринку електричної енергії.

Скаржник звертає увагу, що зменшення рівня надходжень від договорів Відповідача зі споживачами та/або заборгованість споживачів електроенергії перед Відповідачем за цими договорами не можуть бути підставою для зменшення нарахувань 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначені нарахування мають безумовний компенсаторний характер на користь кредитора на мінімальному встановленому законом рівні, що не ставляться в залежність від поведінки контрагентів Відповідача щодо розрахунків з останнім за іншими договорами, що знаходиться поза межами впливу/контролю з боку АТ "НАЕК "Енергоатом" як оптового продавця електричної енергії.

Апелянт зауважує, що вартість активів прямо не може впливати на платоспроможність Відповідача у частині сплати нарахованих трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки законом не передбачена залежність чи ступінь застосування правила ч.2 ст. 625 ЦК України щодо вказаних нарахувань (за мінімальною передбаченою законом ставкою), від коливань вартості чистих активів боржника, у тому числі її зниження.

21.07.2025 на адресу суду від Позивача надійшли пояснення, в яких він звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, згідно з яким розмір процентів річних, що становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом, щодо інфляційних втрат, то, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити їх розмір. З огляду на наведене, доводи Відповідача про те, що суд за певних обставин може зменшити розмір інфляційних втрат, є необґрунтованими.

9. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу Позивача зазначає, що санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань. Якщо обсяг відповідальності є несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідач стверджує, що Велика Палата Верховного Суду у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц зробила висновок, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності. Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 (постанова від 18.03.2020) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Таким чином, зазначення Апелянтом у скарзі, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України не є мірою відповідальності, не заслуговують на увагу.

Відповідач посилається на те, що заборгованість споживачів електричної енергії перед Товариством зростає, а Відповідач у силу певних обмежень, пов`язаних з триванням воєнного стану в Україні (Постанова КМУ від 05.03.2022 № 206, Закон України "Про виконавче провадження" тощо) об`єктивно не має змоги, по незалежним від нього причинам, стягнути борг з більшої частини споживачів-боржників та, відповідно, належним чином виконувати зобов`язання перед іншими учасниками ринку, у т.ч. Позивачем за період з березня 2022 року по серпень 2023 року.

Зазначення Апелянтом про усвідомлення скрутної ситуації на ринку електричної енергії та погодження Сторонами укладення додаткової угоди № 12 про незастосування за Договором штрафних санкцій, на думку Відповідача, не заслуговує на увагу. Підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 Держава вказала учасникам ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

У поясненнях від 21.04.2025 щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат Відповідач зазначає, що задоволення Господарським судом Запорізької області його клопотання про таке зменшення ґрунтується на всебічному досліджені судом першої інстанції наявних у матеріалах справи доказів, врахуванні доводів і аргументів Відповідача, Позивача та узгоджується із сталою судовою практикою Верховного Суду з цього питання, наведеною у цих поясненнях, оскільки підтверджуються виключністю обставин справи.

Третя особа своїм процесуальним правом не скористалась, відзив на апеляційну скаргу Позивача не надала.

Згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

10. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.02.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/3070/23.

Матеріали справи № 908/3070/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу Позивача до розгляду у судове засідання на 02.07.2025.

23.06.2025 надійшло клопотання Третьої особи, в якому просить прийняти до уваги та врахувати при подальшому розгляді справи №908/3070/23 зміну найменування Позивача з Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" на Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" та долучити до матеріалів справи надані документи, що підтверджують таку зміну.

Ухвалами від 24.06.2025 та від 25.06.2025 суд задовольнив клопотання представників Позивача, Відповідача та Третьої особи і призначив судове засідання за їх участю у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

01.07.2025 від Відповідача надійшло клопотання про долучення копій мирової угоди по справі № 908/3070/23 від "01" липня 2025 року та листа "Щодо укладання мирової угоди" від 01.07.2025 № 2532.

Ухвалою суду від 02.07.2025 розгляд апеляційних скарг відкладено на 22.07.2025.

20.07.2025 від Відповідача, на виконання вимог ухвали Центрального апеляційного господарського суду у справі № 908/3070/23 від 02.07.2025 надійшла заява, до якої додані докази щодо результатів перемовин між сторонами, а саме: лист Відповідача від 10.07.2025 № 2670 з доказами направлення; наказ від 14.07.2025 №31-к «Про направлення у відрядження працівників» для вирішення виробничих питань до АТ "НАЕК "Енергоатом" у місті Києві; посвідчення про відрядження № 31/3, а також зазначено, що станом на дату подання цієї заяви остаточних домовленостей щодо умов мирової угоди для надання її на затвердження суду не досягнуто.

21.07.2025 на адресу суду надійшла заява Відповідача, в якій він просить прийняти цю заяву та приєднати додані до неї докази, з посиланням на недосягнення остаточних домовленостей щодо умов мирової угоди для надання її на затвердження суду.

У судовому засіданні 22.07.2025 представники Позивача, Відповідача та Третьої особи надали пояснення у справі.

У судовому засіданні 22.07.2025 була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

11. Встановлені судом обставини справи.

24.09.2021 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (ПУП) укладено договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-50-21-00420 та додаткові угоди №№ 6-24 до Договору, які відповідають періодам постачання електричної енергії за розрахункові місяці з березня 2022 року по серпень 2023 року (далі ДУ №№ 6-24).

Згідно з п. 2.1 Договору Продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE М) для постачання побутовим споживачам ПУП. Купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України).

За умовами п. 2.2. Договору обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим Договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску Продавцем та відбору ПУП електричної енергії.

Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду (далі - Період постачання), що зазначаються у Додатковій угоді для Періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 для цілей цього Договору сторони під терміном Розрахунковий місяць розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який Сторонами визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки між ПУП та Продавцем.

Порядок оплати встановлений у розділі 4 Договору та пунктах 5-6 ДУ №№ 6-24.

Зокрема, у п. 4.3. Договору передбачено, що оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов Додаткової угоди для Періоду постачання.

Згідно з п. 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та законодавством України. У випадку не здійснення (здійснення у неповному обсязі) ПУП будь-якого платежу за цим Договором у строк, передбачений Додатковою угодою до цього Договору, ПУП сплачує Продавцю пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на період прострочення, від простроченої суми платежу, без врахування дня фактичної оплати.

Одночасно судом встановлено, що відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України Про акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від 06.02.2023 № 2896-IX, утворення товариства здійснюється шляхом перетворення Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (код згідно з ) за рішенням Кабінету Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 29.12.2023 прийнято постанову № 1420 Про утворення акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом відповідно до п.1 якої утворено Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (код згідно з ).

Пунктом 3 Постанови установлено, що товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом із дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

Державна реєстрація Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, ідентифікаційний код 24584661 та його філій, зокрема, філії Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, Код ЄДРПОУ ВП: 42041573, здійснена 11.01.2024, що підтверджується витягом з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, з 11.01.2024 АТ НАЕК Енергоатом стало правонаступником усіх прав і обов`язків ДП НАЕК Енергоатом, а Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг ДП НАЕК Енергоатом продовжив функціонувати як філія Відокремлений підрозділ Енергоатом-Трейдинг АТ НАЕК Енергоатом.

З доданих до матеріалів справи актів купівлі-продажу електричної енергії, які підписані обома сторонами без зауважень, вбачається, що у період часу з березня 2022 року по серпень 2023 року, Позивач (Продавець) продав, а Відповідач (ПУП) купив електричну енергію загальною вартістю 4 520 817 931, 13 грн. (з ПДВ), загальним обсягом 1 344 987,546 МВт/год.

Позивач зазначає, що Відповідач за придбану електроенергію розраховувався несвоєчасно та не у повному обсязі, прострочивши виконання зобов`язання з її оплати за Договором та додатковими угодами №№ 6 - 24 за період з березня 2022 року по серпень 2023 року включно, що підтверджується виписками з банківського рахунку, які додані Позивачем до позовної заяви.

У зв`язку з неоплатою Відповідачем у повному обсязі основного боргу, Позивачем нараховані 3 % річних у сумі 35 862 826,25 грн. та інфляційні втрати у сумі 87 468 234,96 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що після звернення Позивача до суду з цим позовом 02.10.2023, Відповідачем 04.10.2023 була здійснена часткова оплата суми основного боргу в розмірі 131 943 687,33 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №17234 та №17233 від 04.10.2023. Тобто Відповідачем додатково частково сплачено суму основного боргу вже після звернення Позивача до суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 06.12.2023 закрито провадження у справі №908/3070/23 у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 131 943 687,33 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, станом на дату прийняття судом оскаржуваного рішення, сума основного боргу Відповідача перед Позивачем за вказаним вище Договором складає 1 064 280 994,97 грн.

Неоплата вказаних вище сум боргу, річних та інфляційних втрат Відповідачем, стало підставою для звернення Позивача з позовом у даній справі.

За результатом розгляду позову судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення, яке обґрунтовано тим, що наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-50-21-00420 від 24 вересня 2021 року та додаткових угод №№ 6-24 до нього в розмірі 1 064 280 994,97 грн. є доведеною, тому вказана сума підлягає стягненню з Відповідача. У зв`язку з наявністю основного боргу, є підстави для стягнення річних та інфляційних втрат.

Одночасно, враховуючи специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, пославшись на забезпечення оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігання настанню негативних наслідків для сторін, зокрема, і енергетичного сектору країни загалом, беручи до уваги добросовісність поведінки Відповідача, а також необхідність захисту майнових інтересів Позивача, який в умовах воєнного стану та тимчасової окупації м. Енергодара, де розташована Запорізька АЕС, також несе значні матеріальні збитки та витрати пов`язані з необхідністю підтримки енергосистеми України та усунення пошкоджень енергетичної інфраструктури, які завдані країною-агресором, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд визнав вказані вище обставини виключними та вважав наявними підстави для зменшення нарахованих Позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат на 50 %.

12. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 714 370 370,00 грн., а також щодо зменшення 3% річних та інфляційних втрат на 50%, то відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Позивача та відмову у задоволенні апеляційної скарги Відповідача виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Спірний Договір укладено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Положення про покладення спеціальних обов`язків із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 483 (зі змінами) та рішення Аукціонного комітету від 21.09.2021.

Зобов`язання, які виникли між АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ТОВ"Запоріжжяелектропостачання" з укладенням договору, носять характер купівлі-продажу.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язується оплатити прийняту енергію (частина 1 статті 275 ГК України), а за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (статті 654 Цивільного кодексу України).

За такими зобов`язаннями АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" повинне передати визначений договором об`єм електричної енергії, а ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" зобов`язане прийняти та сплатити її вартість.

Як зазначено вище, Позивачем зобов`язання за договором виконані, електрична енергія поставлена у передбачених цим договором обсягах, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростовано Відповідачем.

Разом з тим, докази оплати Відповідачем поставленої електроенергії у повному обсязі у справі відсутні. Докази зворотного сторонами не надано.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи невиконання Відповідачем зобов`язань за договором № 65-150-50-21-00420 від 24.09.2021 та додатковими угодами до нього у частині повної оплати за поставлену у спірний період електричну енергію та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача основного боргу у сумі 1 064 280 994,97 грн.

При цьому суд враховує, що укладений між Позивачем та Відповідачем договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг містить умови стосовно його укладення на виконання ними спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії (п.1.1. договору).

Покладення спеціальних обов`язків передбачено приписами Закону України "Про ринок електричної енергії" та постанови КМУ №483 від 05.06.2019, якою затверджене "Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії".

Вказане Положення, з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, встановлює спеціальний механізм взаємовідносин учасників ринку електричної енергії, у тому числі "виробників електричної енергії", "постачальників універсальних послуг" та "гарантованого покупця", а саме шляхом укладення між ними окремих відповідних договорів у схемі відносин:

"виробник" - "гарантований покупець" - договору про надання послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем (за формою, наведеною у додатку № 4);

"гарантований покупець" - "постачальник універсальних послуг" - договору про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (за формою, наведеною у додатку № 2);

"виробник" - ДП "НАЕК "Енергоатом" - "постачальник універсальних послуг" - договору щодо придбання за результатами проведення електронних аукціонів стандартних продуктів BASE_М для постачання побутовим споживачам.

У даному випадку, Договір № 65-150-50-21-00420 укладений між ДП "НАЕК "Енергоатом" як продавцем (виробником електричної енергії) та ТОВ"Запоріжжяелектропостачання" як постачальником універсальних послуг.

Отже, передбачений умовами Договору №65-150-50-21-00420 статус ТОВ "Запоріжжяелектропостачання " як постачальника універсальної послуги, стосується лише прав та обов`язків сторін стосовно обов`язковості продажу електричної енергії її виробником Позивачем у цій справі, а тому у незалежності від наведеного статусу, ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", у даному спорі, виступає за договором саме покупцем електричної енергії, тобто має договірний статус покупця.

Доводи, викладені у скарзі Відповідача стосовно того, що заборгованість у сумі 714370370,00грн. є заборгованістю побутових споживачів перед ТОВ Запоріжжяелектропостачання, які перебувають на ТОТ, відхиляються колегією суддів, оскільки питання передачі електричної енергії споживачам Відповідача, супутні питання коригування обсягів лежать поза межами договірних відносин між Позивачем та Відповідачем, ніяким чином не стосуються спірних правовідносин та не впливають на них.

Як слушно зазначив Позивач, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем, визначається, виходячи з вартості електричної енергії і порядку поетапної оплати, передбачених у Договорі №65-150-50-21-0042 та додаткових угодах до нього. Договірні обсяги електричної енергії між Позивачем та Відповідачем відображені в актах купівлі-продажу електричної енергії. Разом з тим правовідносини між Відповідачем та ПАТ "Запоріжжяобленерго" щодо обсягів електричної енергії, поставленої побутовим споживачам на ТОТ та її комерційний облік не є предметом розгляду у даній справі.

Також, за неналежне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу електричної енергії Позивач нарахував та заявив до стягнення з Відповідача 3 % річних у сумі 35 862 826,25 грн. та інфляційні втрати у сумі 87 468 234,96 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи положення ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15- ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У даному випадку, з огляду на встановлення факту неналежного виконання Відповідачем грошового зобов`язання по сплаті у повному обсязі основного боргу, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних в сумі 35 862 826,25 грн. та інфляційних втрат у сумі 87 468 234,96 грн., враховуючи, що розрахунок цих сум не суперечить вимогам чинного законодавства України у частині їх нарахування і є арифметично правильним.

Разом з тим, суд першої інстанції, встановивши правильність розрахунків Позивача, знайшов наявними підстави для зменшення нарахованих сум 3% річних та інфляційних втрат .

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Так, враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 зробила висновок, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

При цьому у справі №902/417/18 сторони у договорі погодили зміну розміру процентної ставки, передбаченої ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановили її у розмірі 40 % річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96 % річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати, що не відповідало критеріям розумності, справедливості та пропорційності.

Між тим, у справі, що розглядається, апеляційним судом не встановлено обставин очевидної неспівмірності заявлених до стягнення процентів річних, оскільки їх розмір відповідає розміру, встановленому законом (три відсотки).

Крім того, у п.п.113, 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначено, що при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принцип розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора. З урахуванням наведеного доводи Позивача про те, що суд не може зменшити визначений Цивільним кодексом України мінімальний розмір трьох процентів річних, є обґрунтованими.

При цьому Постановою НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано таку настанову: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії.

Таким чином, Відповідач у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану , вже захищений певним чином від матеріальних витрат, пов`язаних з простроченням ним виконання, зокрема грошового зобов`язання.

Щодо інфляційних втрат, то зменшення їх розміру чинним законодавством України не передбачено.

Так, інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати.

Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.

Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як вже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.

Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22.

Визначене ч.2 ст. 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Між тим, приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд наведеного не врахував, що призвело до помилкових висновків про часткове задоволення заяви Відповідача та зменшення сум 3% річних та інфляційних втрат на 50% .

З огляду на викладене, доводи Позивача знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи ТОВ"Запоріжжяелектропостачання", викладені в його апеляційній скарзі щодо наявності підстав для закриття провадження у справі у частині стягнення з нього 714 370 370,00 грн. не мають під собою підґрунтя та є безпідставними з огляду на вищевикладене.

Щодо доводів Відповідача про дію форс-мажорних обставин, то враховуючи відсутність належних та допустимих доказів повідомлення Позивача про настання таких обставин у порядку визначеному Договором, у силу приписів п.9.5 останнього, він втратив право посилатися на форс-мажорні обставини як на підставу для звільнення його від відповідальності за порушення його умов.

Крім того, за п.9.3 Договору єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат ТТП України, що, у тому числі, спростовує доводи Скаржника про можливість доведення настання таких обставин іншими доказами.

Також слід враховувати, що під час воєнного стану в Україні всі суб`єкти підприємницької діяльності, підприємства, установи та організації України знаходяться в рівних умовах та здійснюють свою господарську діяльність в однаковому несприятливому економічному становищі та повинні вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

13. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

Стаття 277 ГПК України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, утому числі: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку, ґрунтуючись на матеріалах справи та приписах чинного законодавства України, апеляційний суд вважає, що рішення господарського суду підлягає скасуванню у частині зменшення розміру нарахованих Позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат.

14. Судові витрати.

Розподіл витрат по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційних скарг слід здійснити з урахуванням ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання - залишити без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р. у справі № 908/3070/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 17 931 413,13 грн. трьох процентів річних та 43 734 117,48 грн. інфляційних втрат скасувати, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

" Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ Енергоатом Трейдинг Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом суму основного боргу, в розмірі 1064 280 994 (один мільярд шістдесят чотири мільйони двісті вісімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 97 коп., 3% річних, в розмірі 35 862 826 (тридцять п`ять мільйонів вісімсот шістдесят дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 25 коп., інфляційні втрати, в розмірі 87 468 234 ( вісімдесят сім мільйонів чотириста шістдесят вісім тисяч двісті тридцять чотири) грн. 96 коп., 939 400,00 грн. (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. судового збору, про що видати наказ."

В решті рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2025р. у справі №908/3070/23 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ Енергоатом Трейдинг Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 787214грн.11коп. судового збору на подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст.286-289 ГПК України.

Поряд з цим Суд зазначає, що дана постанова прийнята колегією суддів 22.07.2025р. зі складанням і підписанням вступної та резолютивної частини. Повний текст виготовлено 28.07.2025р., у строк, передбачений ст. 233 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, у зв`язку із перебуванням судді Чус О.В. у відпустці з 28.07.2025р. до 01.08.2025р., повний текст постанови підписується 04.08.2025р., після її повернення з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін