СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Харків Справа № 905/116/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В. , суддя Мартюхіна Н.О.

за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (вх.№1230 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Огороднік Д.М., повний текст рішення складено та підписано 12.05.2025) у справі №905/116/25

за позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго, м.Київ,

до Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі, м.Краматорськ,

Донецька область,

про стягнення заборгованості у розмірі 12267680,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 2 543 730,67 грн та індексу інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 9 723 949,72 грн.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі заборгованість за фактично надані послуги у розмірі 84 306 350,85 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 076 366,20 грн та три відсотки річних 899 236,36 грн. У зв`язку з тим, що рішення суду відповідачем не виконано, позивач звертається до суду із вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних втрат розрахованих станом на момент подання даного позову до суду з урахуванням часткового задоволення позовних вимог згідно рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23.

Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення 3% річних та відстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/116/25 на 12 місяців.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 1,5% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 1 271 865,34 грн, індекс інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 9 723 949,72 грн та судовий збір у розмірі 147 212,17 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалено заяву Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про відстрочення виконання рішення у справі №905/116/25 на 12 місяців - задовольнити частково. Надано Акціонерному товариству ДТЕК Донецькі електромережі відстрочку виконання судового рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 строком на два місяці.

Рішення суду обґрунтовано тим, що здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат за період лютий - грудень 2024 року є арифметично правильним, а отже позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задоволено у повному обсязі у розмірі 9723949,72 грн.

Щодо 3% річних за період з 06.02.2024 по 07.02.2025, то, як встановлено судом, розрахунок є арифметично правильним, розмір заборгованості 3% річних складає 2 543 730,67 грн. Разом з цим, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення 3% річних. З урахуванням матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення 3% річних до 1,5% річних, оскільки таким чином буде досягнутий баланс між збитками позивача та розміром відповідальності відповідача, а також зменшений тиск на боржника задля виконання ним зобов`язань з погашення основної суми заборгованості, замість постійно збільшуючого розміру відповідальності. Але при цьому відповідач не звільнений повністю від відповідальності, що надасть можливість позивачу компенсувати свої втрати від несвоєчасного виконання рішення суду за рахунок інфляційних втрат та 1,5% річних, в зв`язку з чим суд зменшив розмір річних до 1,5%, який за розрахунком суду становить 1 271 865,34 грн.

Вирішуючи клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, судом враховано, що місцезнаходженням Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі є: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Комерційна, буд.8. Тобто, як зазначено в рішенні, відповідач знаходиться на території можливих бойових дій та продовжує виконувати соціально значущу роль забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Господарська діяльність відповідача є стабільно збитковою. Відповідно до балансу та звіту про фінансові результати за 2024 рік збитки Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі за аналогічний період попереднього року становили 4 394 871 000,00 грн, за звітній період 1 845 436 000,00 грн. Станом на 01.01.2025 дебіторська заборгованість споживачів та постачальників перед Акціонерним товариством ДТЕК Донецькі електромережі складає 1 793 617 423,40 грн, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача, а саме про відстрочення рішення суду строком на 2 місяці, задля надання можливості відповідачу вчинити дії щодо виконання рішення суду №905/1743/23 щоб зменшити можливий в подальшому тиск щодо притягнення до відповідальності, а також з огляду на майновий стан відповідача та його роль у забезпеченні населення та підприємств Донецької області електричною енергією та у безперебійному функціонуванні Об`єднаної енергетичної системи України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 1 271 865,33 грн, а також наданні відповідачу відстрочення виконання рішення на 2 місяці та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго в цій частині задовольнити у повному обсязі, стягнувши з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 2 543 730,67 грн та відмовивши у наданні відстрочення виконання рішення, в іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 залишити без змін; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:

- підставою позову у справі № 905/116/25 є порушення відповідачем зобов`язань зі сплати основної заборгованості, наявність якої підтверджується рішенням суду у справі № 905/1743/23, яка й досі є несплаченою. У даному випадку, зменшення 3% річних до 1,5% жодним чином не буде стимулювати виконання зобов`язань за договором, а лише сприяти відповідачу в подальшому порушувати свої зобов`язання. Тому, на переконання НЕК Укренерго, суд першої інстанції дійшов до неправильних висновків щодо наявності неспівмірності заявлених до стягнення сум процентів річних, які складають 4,1 % відсотки від основної суми боргу;

- з поданих сторонами документів вбачається, що обидві сторони перебувають у складному господарсько-фінансовому становищі, а не лише відповідач. Відповідач весь період прострочення виконання зобов`язань за спірним договором та під час розгляду справи продовжував здійснювати господарську діяльність. Несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання по спірному договору ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач надав послуги з диспетчерського (оперативно-технічного) управління, а відповідач не здійснив їх оплату своєчасно відповідно до умов договору, що у подальшому позбавило позивача можливості користування коштами, що є порушенням принципу справедливості. Крім того, відповідачем не надано належних доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочення виконання на 12 місяців.

25.06.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7844), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що Верховний Суд в своїх рішеннях вказував, що судами може бути зменшено встановлені ст. 625 ЦК України відсотки в розмірі 3% річних до більш меншого розміру, аніж законодавчо встановлений мінімальний розмір річних. Загальна сума заборгованості за основним боргом, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати, дорівнює 84 306 350,85 грн, а заявлені до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати 12 267 680,39 грн, що в процентному відношенні складає більше 14% (14,55) від суми основного боргу. Рішенням суду у справі № 905/1743/23 вже стягнуто 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 1 975 602,56 грн. А, отже, загальна сума додаткових нарахувань на суму основного боргу буде складати: 12 267 680,39 + 1 975 602,56 = 14 243 282,95 грн, а це вже майже 17% (16,89) від суми основного боргу. Заявлені у вказаній справі суми 3 % річних та інфляційних втрат є додатковими сумами до суми основного боргу, тобто є певною мірою цивільної відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за основним боргом та відповідним додатковим доходом для позивача. Отже, наявні саме ті виключні обставини, які дають право суду при розгляді справи зменшувати заявлену суму 3 процентів річних до 1,5 % річних. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем доведено наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі, а саме є виключними обставинами для АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». На сьогодні сили відповідача спрямовані на те, аби забезпечувати стабільну роботу критично важливих об`єктів на території його ліцензійної діяльності - Донецької області.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 у зв`язку з відпустками судді Попкова Д.О. та судді Тарасової І.В., які входили до складу колегії суддів, для розгляду справи №905/116/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 за позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго до Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про стягнення заборгованості за фактично надані послуги у розмірі 96 610 226,05 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 198 635,82 грн, трьох відсотків річних у розмірі 979 627,15 грн, залишеним без змін постановою Східного апеляційного Господарського суду від 22.10.2024 та постановою Верховного суду від 21.01.2025, позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго заборгованість за фактично надані послуги у розмірі 84 306 350,85 грн; інфляційні втрати в розмірі 1 076 366,20 грн, три відсотки річних у розмірі 899 236,36 грн та судовий збір в розмірі 925 630,25 грн; в решті позовних вимог відмовлено.

В межах розгляду господарської справи №905/1743/23 судом було встановлено, що 03.06.2019 між ПрАТ "НЕК "Укренерго", як оператором системи передачі, та АТ "ДТЕК Донецькі електромережі", як користувачем системи передачі, укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0518-02041, який з боку відповідача виконувався не належним чином, оскільки відповідачем не здійснено оплату заборгованості за надані позивачем послуги з урахуванням актів коригування за період з липня по грудень 2023 року (з урахуванням коригування квітня-вересня 2023 року). Суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача за період липень 2023 - грудень 2023 (з урахуванням коригування квітня-вересня 2023), становить 84 306 350,85 грн. Окрім основного боргу ПрАТ НЕК Укренерго було нараховано та пред`явлено до стягнення з АТ ДТЕК Донецькі електромережі інфляційні в розмірі 1 198 635,82 грн та 3% річних у сумі 979 627,15 грн за загальний період з 05.07.2023 по 05.02.2024. Господарський суд Донецької області, приймаючи до уваги часткову відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу (у розмірі 12 303 875,20 грн.), здійснивши власні розрахунки, дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 899 236,36 грн та інфляційні в розмір 1 076 366,20 грн, нараховані за визначений період прострочення.

Ухвалене рішення Господарського суду Донецької області №905/1743/23 від 01.07.2024 набрало законної сили та є чинним.

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення індексу інфляції у розмірі 9 723 949,72 грн та 3% річних у розмірі 2 543 730,67 грн від простроченої суми боргу 84 306 350,85 грн за період з 06.02.2024 по 07.02.2025.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

25.04.2025 від Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі надійшла заява (вх.№2816/25) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/116/25 на 12 місяців.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат не оскаржується, тому, з урахуванням ч.3 ст.269 ГПК України, не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду в частині стягнення процентів річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначає ст. 625 ЦК України.

Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом вищенаведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, від 03.10.2023 у справі №366/203/21, від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19 виснувала, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання, тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Як було зазначено вище, в межах розгляду господарської справи №905/1743/23 судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0518-02041 від 03.06.2019 та наявність заборгованості відповідача перед позивачем за період липень 2023 - грудень 2023 (з урахуванням коригування квітня-вересня 2023) у розмірі 84 306 350,85 грн.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, як правильно зазначено судом першої інстанції, не підлягають доведенню обставини, пов`язані з неналежним виконанням відповідачем умов договору №0518-02041 від 03.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії, а саме щодо наявності заборгованості за надані послуги у розмірі 84 306 350,85 грн, яка була стягнута судовим рішенням. Не підлягають доведенню обставини пов`язані із нарахуванням та стягненням з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 05.07.2023 по 05.02.2024 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц навела висновок про те, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин між сторонами цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Як встановлено судом вище, відповідачем не виконані грошові зобов`язання по договору та не виконано рішення суду щодо сплати суми основної заборгованості на користь позивача, тому у даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 543 730,67 грн від простроченої суми боргу 84 306 350,85 грн за період з 06.02.2024 по 07.02.2025 у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23.

Місцевий господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про можливість зменшення судом розміру 3% до 1,5% за клопотанням сторони враховуючи конкретні обставини справи.

Так, судом першої інстанції було враховано доводи відповідача про те, що підприємство відповідача здійснює свою господарську діяльність на території Донецької області, через військову агресію російської федерації частина мереж товариства безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує постійного відновлення, значно знизилась платіжна дисципліна споживачів, у зв`язку з чим відповідач не отримує вчасно від споживачів вартості поставленої/розподіленої електричної енергії та потерпає від збитків, які на підприємстві тільки збільшуються, що негативно впливає на господарську діяльність відповідача.

Законодавець в главі 24 Господарського кодексу України врегулював загальні засади відповідальності учасників господарських відносин таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.

Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.

Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.

Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.

До того ж у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

Тобто, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.

При цьому суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми).

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність і передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Учасники спору завжди повинні мати змогу орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент учинення дії.

У рішенні у справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд з прав людини наголосив, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вираз «передбачено законом» охоплює дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що цей термін передбачає не лише писане право, як-от норми законів, а й неписане, тобто усталені в суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Велика Палата Верховного Суду виконує роль найвищої інстанції у вищій судовій інстанції та висновки, викладені в її постановах, за наявності інших, до яких дійшли як колегії, так і палати (об`єднані палати) у будь-якому разі мають найвищу силу. У разі ж наявності різних позицій у самій Великій Палаті застосовується позиція, викладена в постанові з більш пізньою датою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 №755/10947/17).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправомірно зменшено визначений Цивільним кодексом України мінімальний розмір трьох процентів річних до 1,5%.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 06.02.2024 по 07.02.2025, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 2 543 730,67 грн, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 в частині стягнення 3% річних слід змінити.

Щодо рішення суду в частині часткового задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду вказується також про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (частина перша статті 239 Господарського процесуального кодексу України).

В ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2025 у справі №908/1721/23 зазначено, що Господарський процесуальний кодексу України не містить заборони щодо включення питання про розстрочення або відстрочення виконання рішення безпосередньо до рішення суду за результатами розгляду справи по суті.

Отже, суд може відстрочити виконання рішення суду як під час його ухвалення, так і після шляхом постановлення ухвали.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2025 у справі №916/3015/23 зазначав, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Надання розстрочення виконання рішення є заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі ЄІммобільяре Саффі проти ІталіїЄ, заява № 22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

Питання про відстрочення виконання рішення суду судами має вирішуватись із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012. Конституційного суду України у справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012. Конституційного суду України у справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013. Конституційного Суду України у справі № 17/2013.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.07.2025 у cправі № 910/9798/24.

В обґрунтування клопотання про відстрочку виконання рішення суду відповідачем зазначено, що АТ ДТЕК Донецькі електромережі здійснює свою господарську (ліцензійну) діяльність на території Донецької області. Відповідно до пункту 2.2 Ліцензійних умов про провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: дотримуватися визначених напрямків та обсягів використання коштів за статтями витрат відповідно до встановленої рішенням НКРЕКП структури тарифу на розподіл електричної енергії; здійснювати ліцензовану діяльність за принципом економічної доцільності для забезпечення досягнення найнижчої вартості послуг з розподілу електричної енергії; використовувати кошти, отримані за рахунок діяльності з розподілу електричної енергії, за цільовим призначенням та з дотриманням принципів здійснення закупівель відповідно до вимог Закону України Про публічні закупівлі. Тому, відповідач не може відразу спрямувати на виконання рішення у справі № 905/116/25 кошти, для яких Регулятор у структурі тарифу визначив інші напрямки витрат. Більше того, передбачені структурою тарифу кошти одночасно не є у розпорядженні АТ ДТЕК Донецькі електромережі, оскільки отримуються та витрачаються за визначеними напрямками протягом 12 місяців, до того ж за умови 100% оплати послуг користувачами послуг-учасниками ринку електроенергії.

Зазначає, що на всій території Донецької області ведуться жорстокі бої, із застосуванням важкої зброї, мінометних систем, систем залпового вогню, здійснюються авіа удари по цивільним об`єктам та об`єктам критичної інфраструктури. Під час воєнного стану та ведення бойових дій відповідач продовжує надавати послуги з розподілу електричної енергії відповідно до тарифів, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, усуває аварії та докладає усіх зусиль з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності Донецької області та суміжних областей. АТ ДТЕК Донецькі електромережі є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших. Від стабільності роботи Товариства залежить робота усіх об`єктів Міністерства оборони України, підприємств оборонного комплексу, захисних споруд, хлібозаводів, а це фактично обороноздатність України. Без стабільного розподілу електроенергії неможливе функціонування лікарень, шпиталів, поліклінік, станцій переливання крові, що є критично важливим для нашої країни та усіх українців. АТ ДТЕК Донецькі електромережі посилює резерви потужності лікарень і військових частин області, а також забезпечує електроенергією бомбосховища, блокпости, центри прийому переселенців. Нині сили відповідача спрямовані на те, аби забезпечувати стабільну роботу критично важливих об`єктів в Донецькі області, та скеровуються в першу чергу на відновлення і ремонт електричних мереж та підготовку до наступного осінньо-зимового періоду.

Окрім того, вказує, що через постійні ворожі обстріли практично всіх районів Донецької області, частина мереж АТ ДТЕК Донецькі електромережі безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує постійного відновлення, у зв`язку із чим, всі кошти підприємства, в першу чергу, направляються на відновлення роботи мереж з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності нашого регіону. Незважаючи на зазначені обставини, з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, АТ ДТЕК Донецькі електромережі виконує стратегічну для України задачу забезпечення, і перш за все оперативне відновлення електропостачання в населених пунктах Донецької області, в більшості з яких ведуться запеклі бої. Своєчасного відновлення електроживлення потребують ЗСУ для виконання своїх завдань на бойових позиціях, підприємства із водопостачання, зв`язку тощо. Відсутність електрики негайно призведе до гуманітарної катастрофи, ціна якої в умовах військового часу людські життя.

Посилається на те, що наведені обставини фактично унеможливлюють виконання судового рішення і свідчать про наявність підстав для відстрочення його виконання. Більше того, невідкладне стягнення з АТ ДТЕК Донецькі електромережі витрат, джерела покриття яких не передбачені (нарахування 3 % річних та інфляційних втрат), дестабілізує його фінансовий стан, ставить під загрозу його розрахунки з контрагентами і негативно впливає на роботу енергетичної інфраструктури України.

Зауважує, шо на сьогоднішній день АТ ДТЕК Донецькі електромережі знаходиться у вкрай скрутному фінансовому становищі, про що свідчить також велика дебіторська заборгованість. Основним джерелом доходів відповідача є кошти, які надходять на поточні рахунки АТ ДТЕК Донецькі електромережі, на які споживачі електричної енергії, вносять плату за отримані послуги з розподілу електричної енергії. При цьому, основними клієнтами АТ ДТЕК Донецькі електромережі на території Донецької області є населення, а також підприємства, що надають комунальні послуги населенню та підприємства, що фінансуються з державного бюджету (шахти, водовідведення/водопостачання, наприклад, КП Компанія Вода Донбасу. Несвоєчасні розрахунки клієнтів відповідача за отримані послуги з розподілу електричної енергії, зокрема, є причиною порушення АТ ДТЕК Донецькі електромережі умов договору щодо здійснення своєчасних розрахунків з позивачем. Станом на 01.01.2025 дебіторська заборгованість споживачів та постачальників перед АТ ДТЕК Донецькі електромережі становила 1 793 617 423,40 грн, а станом на 01.04.2025 вже 1 957 386 830,35 грн. Тобто за 3 місяці відбулося збільшення на 163 769 406,95 грн. Вказана сума у випадку своєчасного надходження на рахунки відповідача могла бути використана на покриття витрат на сплату 3 % річних та інфляційних втрат у справах за позовами Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго.

Наголошує на тому, що відстрочка виконання рішення суду - це не спосіб уникнути Товариством відповідальності, а, навпаки є організацією та створенням умов для подальшого виконання рішення суду, покращення фінансового стану Товариства, виконання ним своїх зобов`язань як перед своїми працівниками, так і перед третіми особами. В даному випадку, відстрочка виконання рішення надасть боржникові можливість належним чином виконати рішення суду на користь стягувача в добровільному порядку, без додаткових витрат у вигляді виконавчого збору.

Позивач, заперечуючи проти надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення, вказує, що неотримання НЕК Укренерго коштів за надані послуги, які є джерелом його фінансування, в тому числі для здійснення аварійно-відновлювальних робіт енергетичної інфраструктури електромереж та підстанцій, які перманентно та цільово знищуються внаслідок ракетних обстрілів російською федерацією, ставить під загрозу функціонування позивача як оператора системи передачі, безпеку енергетичної системи та її існування як таке. Станом на теперішній час велика кількість об`єктів як громадської так і енергетичної інфраструктури підверглась обстрілу, на жаль серед об`єктів енергетичної інфраструктури більшість належать НЕК Укренерго. Звертає увагу суду на те, що згідно звіту про власний капітал за 2024 рік НЕК Укренерго має збиток у розмірі 37 160 209 000,00 грн, до якого входить у тому числі заборгованість і відповідача. Відповідно і НЕК Укренерго має заборгованість перед своїми контрагентами, так станом на 10.01.2025 загальний борг ОСП становив 16 870 173 775,00 грн, а на 28.02.2025 - 18 112 351 328,59 грн, що в порівнянні з першим місяцем 2025 року заборгованість збільшилася на 1 242 177 553,59 грн. Борги на ринку електроенергії ускладнюють необхідні ремонти. Зауважує, що своєчасна оплата послуг з передачі та диспетчеризації електричної енергії забезпечує технічне обслуговування систем передачі, підтримання її в експлуатаційній готовності, забезпечує операційну безпеку об`єднаної енергетичної системи України, а також виконання НЕК Укренерго своїх зобов`язань за кредитними угодами, інвестиційними програмами та обов`язків із забезпечення загальносуспільних інтересів. Несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії ставить під загрозу виконання позивачем функцій та завдань, покладених на нього згідно зі Статутом, що, в свою чергу, може впливати також на забезпечення операційної безпеки об`єднаної енергетичної системи України. Факт несвоєчасної оплати послуг відповідачем позивачу має вплив також на належне виконання НЕК Укренерго своїх обов`язків перед контрагентами та суспільством, зокрема, що тягне за собою застосування до позивача господарських санкцій. Відсутність у відповідача необхідних коштів, у тому числі, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення в розумінні ст. 331 Господарського процесуального кодексу України. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що виконання рішення є непомірним тягарем для відповідача, Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості виконання судового рішення у справі з умовою відстрочення його виконання на один рік та не надано доказів, які підтверджували б настання форс-мажорних обставин щодо виконання господарського зобов`язання за договором.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що скрутне фінансове становище відповідача чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед боржником не є безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців. Позивач так само, як і відповідач, поніс збитки внаслідок ведення бойових дій, а дії російської федерації мали і мають негативний вплив на господарську діяльність обох сторін. В той же час, враховуючи регіон в якому здійснює свою діяльність АТ ДТЕК Донецькі електромережі, те, що відповідач є підприємством критичної інфраструктури, від стабільної роботи якого фактично залежить робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання, робота усіх об`єктів Міністерства оборони України, підприємств оборонного комплексу, захисних споруд, хлібозаводів, що безумовно впливає на обороноздатність України, свідчить про виключність обставин, які є підставою для надання відстрочення виконання судового рішення. Строки відтермінування надані судом враховують інтереси обох сторін та забезпечують баланс прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення клопотання відповідача, а саме про відстрочення рішення суду строком на 2 місяці задля надання можливості відповідачу вчинити дії щодо виконання рішення суду №905/1743/23, продовжити господарську діяльність в умовах воєнного стану та накопичити кошти для проведення розрахунків з позивачем.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 в частині стягнення 3% річних слід змінити, а в частині часткового задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.п.б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 в частині стягнення 3% річних змінити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 у справі №905/116/25 в частині часткового задоволення заяви Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про відстрочення виконання рішення у справі №905/116/25 залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі (, вул.Комерційна, буд.8, м.Краматорськ, Донецька обл., 84302) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (, вул.Симона Петлюри, 25, м.Київ, 01032) 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 2 543 730 (два мільйони п`ятьсот сорок три тисячі сімсот тридцять) грн 67 коп, індекс інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 9 723 949 (дев`ять мільйонів сімсот двадцять три тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн 72 коп та судовий збір у розмірі 147 212 (сто сорок сім тисяч двісті дванадцять) грн 17 коп.

3. Заяву Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про відстрочення виконання рішення у справі №905/116/25 на 12 місяців - задовольнити частково.

4. Надати Акціонерному товариству ДТЕК Донецькі електромережі (, вул.Комерційна, буд.8, м.Краматорськ, Донецька обл., 84302) відстрочку виконання судового рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 по справі №905/116/25 строком на два місяці.

Стягнути з Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі (, вул.Комерційна, буд.8, м.Краматорськ, Донецька обл., 84302) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (, вул. Симона Петлюри, 25, м.Київ, 01032) 22 893 (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто три) грн 58 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 15.08.2025.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна