УХВАЛА

11 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/4821/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Раді"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Андромеда-2014"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Раді"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Міжрегіональна будівельна компанія"

про стягнення 4 432 741,54 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Андромеда-2014" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Раді" про стягнення 4 432 741,54 грн, з яких: 1 863 228,00 грн майнової шкоди (збитків) та 2 569 513,54 грн неустойки.

2. Господарський суд міста Києва рішенням від 23.12.2024 у задоволенні позову відмовив.

3. Північний апеляційний господарський суд постановою від 23.06.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 скасував в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 1 863 228,00 грн майнової шкоди (збитків) та прийняв в цій частині нове рішення, яким стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Раді" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Андромеда-2014" 1 863 228,00 грн майнової шкоди (збитків), 27 948,42 грн судового збору за подання позову та 41 922,63 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. 22.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Раді" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025, в якій просить її скасувати в частині ухвалення нового рішення про стягнення коштів та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

5. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

6. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

7. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

10. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

12. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

13. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

14. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

15. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

16. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

17. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

18. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

19. Товариство з обмеженою відповідальністю "Раді" у касаційній скарзі вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо відсутності обов`язку боржника відшкодовувати кредиторові витрати останнього на придбання нової речі та обов`язкового встановлення попереднього стану пошкодженого майна для визначення розміру завданих збитків у орендних правовідносинах.

20. Крім цього, скаржник зазначає, що неправильне застосування норм матеріального права було допущене судом через порушення процесуального права (ч.1 ст.73, ч.1 ст.74, ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ГПК, зокрема, застосування допустимого, але неналежного доказу (висновку експерта) для визначення розміру збитків; суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявність фотоматеріалів може підтверджувати (чи спростовувати) обсяг будівельних робіт, необхідних для фактичного повернення приміщення до попереднього стану (стану в якому приміщення було передано орендарю)).

21. Втім, у касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Раді" прямо не посилається на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК, зокрема, на п.3 або інші.

22. Крім того, якщо скаржник визначить підставою касаційного оскарження п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він має вказати норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним та який висновок, на думку скаржника, має сформувати Верховний Суд за результатами розгляду справи.

23. У зв`язку із вищезазначеним, скаржнику необхідно чітко вказати підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані у цій ухвалі.

24. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

25. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

26. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зупинення виконання оскаржуваної постанови залишаються без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Раді" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 у справі №910/4821/24 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Раді" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Раді", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко