РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2025Справа № 910/4948/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС»

до Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами

про стягнення 22645,34 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами про стягнення 22645,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №30 постачання природного газу від 07.03.2019 в частині оплати вартості спожитого природного газу за Договором у період з 10.03.2020 по 11.03.2020, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 22645,34 грн, яку позивач просить суд стягнути.

Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши про сплив позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності за заявленою позивачем вимогою закінчився 29.07.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.03.2019 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як споживачем укладено Договір постачання природного газу №30 (далі - Договір) відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві в обсягах і в порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та в порядку, передбачених цим Договором. (п.1.1. Договору)

Фактичний обсяг розподіленого (про транспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між споживачем та оператором ГРМ актом наданих послуг. (п.2.7. Договору)

Споживач протягом 5 робочих днів з моменту складання акту наданих послуг з оператором ГРМ надає завірену копію такого акту постачальнику. В разі відсутності акту наданих послуг, або якщо споживач не передав постачальнику копію відповідного акту, за основу для розрахунку вартості постачання природного газу за цим Договором застосовуються дані оператора ГРМ. Постачальник має право одноособово звернутись до оператора ГРМ та дізнатися обсяги газу, розподіленого оператором ГРМ для споживача протягом звітного місяця. (п.2.8. Договору)

На підставі відомостей про обсяги про транспортованого газу, отриманих в порядку передбаченого п.2.8. цього Договору, постачальник протягом 1 робочого дня готує та передає представнику споживача для підписання два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. (п.2.9. Договору)

Споживач протягом 30 днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується підписати уповноваженим представником споживача та повернути постачальнику 1 примірник акта приймання-передачі природного газу, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. (п.2.9.1. Договору)

У випадку відмови споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу, розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до Договору або в судовому порядку. (п.2.9.2. Договору)

Відповідно до п.4.3. Договору розрахунковий період за Договором становить 1 місяць - з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно.

Згідно з п.4.4. Договору оплата вартості постачального природного газу здійснюється споживачем в порядку: розрахунок здійснюється протягом 30 днів з моменту підписання акту приймання-передачі природного газу. За рішенням споживача строк розрахунку подовжується до 90 днів.

Пунктом 10.1. Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 26.12.2019 передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.03.2019, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Додатком №1 до Договору сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу.

Згідно положень частини 1, 2, 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору, позивач передав, а відповідач прийняв у період з 10.03.2020 по 11.03.2020 природний газ на суму 22645,34 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом №УГР00000580 прийому-передачі природного газу від 31.03.2020 в обсягах 2,981220 тис.м3 на суму 22645,34 грн з ПДВ, а також листом ТОВ Оператор газотранспортної системи» №ТОВВИХ-24-14023 від 12.09.2024.

Зазначений акт було направлено позивачем на адресу позивача 24.05.2024 разом з рахунком на оплату, які було отримано відповідачем 04.06.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у поштове відправлення №900, списком згрупованих відправлень №8897, фіскальним чеком від 24.05.2024 та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №900.

Суд зазначає, що строк виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого природного газу у період з 10.03.2020 по 11.03.2020, є таким, що настав.

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Проте, відповідачем в порушення умов Договору та вимого чинного законодавства України не були виконані зобов`язання за Договором №30 від 07.03.2019 щодо здійснення оплати вартості поставленого за спірний період природного газу на суму 22645,34 грн.

Акт №УГР00000580 прийому-передачі природного газу від 31.03.2020 зі сторони відповідача не підписаний, при цьому вмотивованої відмови відповідача від підписання даного акту матеріали справи не містять, так само як і не містять заперечень відповідача щодо факту, обсягів та вартості постачання позивачем природного газу у спірний період.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості за Договором підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 22645,34 грн.

Щодо строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.3 статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 статті 261 ЦК України).

Поряд з цим, відповідно до пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, як вбачається з вищенаведених норм діючого законодавства, строк позовної давності, встановлений, зокрема, ст.ст. 257, 258 ЦК України продовжується як на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), так і на період дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211 було введено на усій території України карантин, який в подальшому був продовжений до 30.06.2023 (Постанова КМУ «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236» від 25.04.2023 №383.

Також відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був продовжений та триває до теперішнього часу.

Так, враховуючи, запровадження карантину, що діяв з 11.03.2020 по 30.06.2023 та дію на даний час у державі режиму воєнного стану, строк позовної давності для вимог позивача на дату подачі позову (18.04.2025) не сплив, що виключає його застосування за заявою відповідача.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами (03131, м. Київ, шосе. Столичне, 24 км; ідентифікаційний код 03539053) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25-Б, оф. 5; ідентифікаційний код 41427817) заборгованість у розмірі 22645 (двадцять дві тисячі шістсот сорок п`ять) грн 34 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання: 04.08.2025.

Суддя Я.В. Маринченко