ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
28 липня 2025 року Справа № 926/1271/25
Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В.,
за участю секретаря судового засідання Терещенко Л.В.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙК`Ю ТІКЕТ» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу від 07.07.2025,
2) фізичної особи-підприємця Гнатюк Ірини Василівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )
про визнання недійсним договору,
від позивача адвокат Поляк М.В.;
від відповідача-1 Подгорецька О.В.;
від відповідача-2 не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙК`Ю ТІКЕТ» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління», фізичної особи-підприємця Гнатюк Ірини Василівни про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) №07/02 від 16 січня 2025 року, укладеного між ФОП Гнатюк Іриною Василівною та Комунальним підприємством «Чернівецьке тролейбусне управління».
За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. У позовній заяві міститься орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 20 000,00 грн.
Під час розгляду справи представник позивача заявила про неможливість подати докази, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу до закінчення розгляду справи, оскільки сума витрат на правову допомогу буде залежати від кількості судових засідань по справі та підготовлених процесуальних документів. Такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 01.07.2025 року в справі № 926/1271/25 позов задоволено. Визнано недійсним договір відступлення права вимоги (цесії) № 07/02 від 16 січня 2025 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем Гнатюк Іриною Василівною та Комунальним підприємством «Чернівецьке тролейбусне управління». Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11:30 год 28.11.2025.

07.07.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути із Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» та фізичної особи-підприємця Гнатюк Ірини Василівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙК`Ю ТІКЕТ» 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та суму судового збору. До заяви додано ордер серії СЕ № 1109384 від 14.04.2025, копію договору №29/04/24 про надання юридичної (правничої) допомоги від 30.04.2024, копію додаткової угоди №1 від 10.04.2025 та додаткової угоди №2 від 04.07.2025 до договору № 29/04/24 про надання юридичної (правничої) допомоги від 30.04.2024, звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №926/1271/25 від 04.07.2025, акт надання послуг №34 від 04.07.2025.

24.07.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 10 000,00 грн, з огляду на таке.

1) Щодо наданих доказів на підтвердження витрат, а саме договору про надання юридичних послуг від 30.04.2025 року, додаткових угод та звіту. Зі змісту договору вбачається, що це є «абонентський договір» на щомісячне систематичне обслуговування та правовий супровід клієнта. Відповідно до пункту 1.1 договору АО зобов`язується надавати юридичні послуги, визначені Договором, за щомісячну оплату, яка складає 40 000,00 грн. У переліку послуг пункт 2.1. договору відсутній деталізований перелік послуг, які надаються адвокатом при веденні судової справи. Крім того, відсутній порядок надання послуг у який спосіб надаються послуги, а також порядок приймання наданих послуг, відсутня інформація, яким чином відбувається деталізація по веденню судових процесів тобто укладення додаткових угод по кожній справі або в інший спосіб тощо. Також не встановлений сторонами порядок оплати вартості наданих послуг яким чином визначається вартість відповідно до характеру наданих послуг, складності робіт у конкретних справах, і чи можливо сторонам підписувати додаткові угоди щодо ведення конкретних судових справ та процесів. Також не прописано у який спосіб визначається вартість робіт, а також відсутня інформація про складення сторонами звіту про виконані роботи, тобто умовами договору це не передбачено.

З огляду на зазначене, додаткові угоди до договору та звіт, надані стороною позивача, не відповідають змісту договору як його додатки та їх укладення не передбачено умовами договору.

Окрім того, додаткова угода № 1 до договору підписана раніше за самий договір. Додаткова угода № 2 про доповнення договору пунктом про оплату в сорок тисяч саме за дану справу, підписана сторонами вже після ухвалення рішення у справі (рішення від 01.07.2025 року), що свідчить про те, що дані витрати заздалегідь не обговорювались, не рахувались та не були визначені представниками позивача, а також не передбачені умовами договору. При тому, як зазначалось, в договорі повністю відсутня інформація як розраховуються витрати представника та за які надані послуги.

Зазначає, що на даний час на підприємстві позивача відсутній виконуючий обов`язки генерального директора. Натомість позивачем не надано жодного рішення загальних зборів, а також не вказується про це у ДУ № 2, на підтвердження того, що Ксенія Гунчак станом на день підписання Додаткової угоди № 2 є виконуючим обов`язки генерального директора товариства. Тим більше, 21.05.2025 року Господарським судом м. Києва було порушено провадження у справі про банкрутство позивача та розпочата процедура розпорядження майном. Відповідно призначений арбітражний керуючий та обов`язки з керівництва юридичною особою станом на 04.07.2025 року покладаються на призначеного за ухвалою суду арбітражного керуючого.

2) Щодо неспівмірності понесених витрат із розглянутою справою. У даному випадку судовий процес був стандартним за складністю. Виконані адвокатом роботи включають підготовку тільки одного процесуального документу - позовної заяви та решта - участь у судових засіданнях. Зокрема, підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, існує стала практика з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Позовна заява стандартна за своїм змістом та не містить посилань на практику Верховного суду, практику ЄСПЛ, а відтак її підготовка не потребувала значних зусиль в частині опрацювання додаткових джерел права та тривалого формування правової позиції. Крім того, докази, до додані до позовної не є значними за обсягом та не потребували додаткового часу на їх зібрання та оформлення для подачі до суду. При цьому вартість за участь в одному засіданні та підготовка позовної заяви однакові за вартістю, що не дає можливості розподілити роботи за їх складністю, хоча за характером вони різні.

Також зазначає, що процес був нетривалий, відповідач ніяким чином не перешкоджав розгляду справи, не ускладнював процесуальними діями розгляд, та згідно поданих клопотань майже не приймав участі у справі. Тому вартість судового засідання у розмірі 40 000,00 грн є неспівмірною із складністю справи та тривалістю процесу. Також слід зазначити, що судові засідання тривали близько 20-30 хвилин, однак у звіті вказаний час по годині за кожне засідання, що не відповідає дійсності. При цьому ні Договір, ні додатки не містить інформації щодо визначення чи входить в час участі в засіданні дорога, доїзд адвоката до суду тощо.

Відповідач-2 явку свого представника в судове засідання 28.07.2025 не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом надіслання повного рішення суду в його електронний кабінети.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути питання про судові витрати в даному судовому засіданні без участі представника відповідача-2.

Присутні в судовому засіданні 28.07.2025 представник позивача просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів 40 000,00 грн витрат на правову допомогу та витрати зі сплати судового збору, представник відповідача-1 просила зменшити заявлені до стягнення витрати на правову допомогу з підстав, викладених у заяві.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат у відповідності до ч. 5 ст. 129 ГПК України суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, суд може:

1) зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, але лише за клопотанням сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України);

2) за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені, зокрема, ч. 5 ст. 129 ГПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Інтереси позивача в суді представляла адвокат Поляк Марія Володимирівна на підставі ордеру серії СЕ № 1111043 від 08.05.2025 та договору про надання юридичної (правничої) допомоги № 29/04/24 від 30.04.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» та ТОВ «АЙК`Ю ДИРЕКТ УКРАЇНА» (після зміни назви ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ». Предметом Договору є надання юридичних послуг.

Додатковою угодою № 2 до договору про надання юридичної (правничої) допомоги № 29/04/24 від 30.04.2024 сторони доповнили пункт 4.1 підпунктом: «Винагорода за послуги, які надаються АО (далі Гонорар) у справі № 926/1271/25 про визнання недійним договору становить 40 000,00 грн».

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до заяви додано Звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №926/1271/25 від 04.07.2025 та акт надання послуг № 34 від 04.07.2025 на суму 40 000,00 грн.

Згідно звіту про надані послуги ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» надано наступну правничу допомогу у справі № 926/1271/25:

1) 14.04.2025 підготовка позовної заяви про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) №07/02. Підготовка додатків до позовної заяви. Формування повноважень. Направлення позовної заяви із додатками через підсистему «Електронний суд» 4 год;

2) 08.05.2025 підготовка та представництво інтересів клієнта у суді 1 год;

3) 22.05.2025 підготовка та представництво інтересів клієнта у суді 1 год;

4) 05.06.2025 підготовка та представництво інтересів клієнта у суді 1 год;

5) 17.06.2025 підготовка та представництво інтересів клієнта у суді 1 год;

6) 01.07.2025 підготовка та представництво інтересів клієнта у суді 2 год.

Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справах «Двойних проти України» (п. 80) від 12.10.2006, «Гімайдуліна і інші проти України» (п.п. 34-36) від 10.12.2009, «East/West Alliance Limited» проти України» (п. 268) від 23.01.2014, «Баришевський проти України» (п. 95) від 26.02.2015.

Згідно рішення «Лавентс проти Латвії» (п. 154) від 28.11.2002 відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У позові ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» наведено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Згідно вимог частини першої статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Однак, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частина третя статті статті 124 ГПК України).

Відповідно до частини шостої статті 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд констатує, що представником позивача в клопотанні не зазначено обґрунтування щодо перевищення заявлених у попередньому розрахунку судових витрат на правову допомогу.

Крім того, за змістом договору про надання юридичної (правової допомоги) АО зобов`язується надавати юридичні послуги, визначені Договором, за щомісячну оплату, яка складає 40 000,00 грн.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що додаткова угода № 2, якою сторони доповнили договір пунктом про оплату в 40 000,00 грн за дану справу, підписана сторонами вже після ухвалення рішення у справі, що свідчить про те, що дані витрати заздалегідь не обговорювались та не були передбачені умовами договору.

Щодо доводів відповідача про те, що договір про надання юридичних послуг № 29/04/24 від 30.04.2024 підписаний неуповноваженою особою з боку позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вказаного вище Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Суд зазначає, що договір про надання юридичних послуг № 29/04/24 від 30.04.2024 підписаний сторонами та скріплений печатками, відтак не є таким, що неукладений та не є нікчемним в силу закону.

Доводи відповідача про підписання вказаного договору неуповноваженою особою не спростовують презумпцію дійсності оспорюваного правочину, а надання оцінки щодо правомірності дій представника сторони при укладенні договору в межах розгляду даної справи не входить до повноважень суду.

Таким чином, позивач у зв`язку із розглядом цієї справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн, як зазначено в попередньому розрахунку судових витрат. У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн суд відмовляє, оскільки адвокатом не зазначено обґрунтування щодо перевищення заявлених у попередньому розрахунку судових витрат на правову допомогу.

Крім того, за подання позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн згідно з квитанцією ID: 6524-5961-3459-3428 від 14.04.2025.

Порядок розподілу та відшкодування судового збору регламентується виключно ГПК України та Законом України «Про судовий збір».

Розподіл судових витрат у господарській справі здійснює суд, який ухвалював судове рішення у справі, відповідно до вимог ст. ст. 129, 126 ГПК України.

З аналізу вказаних норм Господарського процесуального кодексу України вбачається, що солідарне стягнення витрат на професійну правничу допомогу чинним ГПК України не передбачено.

За таких обставин, у відповідності до статті 129 ГПК України сплачений позивачем судовий збір та витрати на правову допомогу слід покласти на відповідачів у рівних частинах.

Про понесення інших судових витрат учасники справи не заявляли.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 126, 129, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙК`Ю ТІКЕТ» про стягнення витрати на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» (58023, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Комунальників, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙК`Ю ТІКЕТ» (04082, місто Київ, вул. Коноплянська, 12, офіс 12, ) 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Гнатюк Ірини Василівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙК`Ю ТІКЕТ» (04082, місто Київ, вул. Коноплянська, 12, офіс 12, ) 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 07 серпня 2025 року.

Суддя І.В. Марущак