ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2025 р. Справа№ 910/6025/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2025

про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

у справі № 910/6025/25 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України"

2. ОСОБА_2

про визнання протиправними дій та визнання недійсним договір

В С Т А Н О В И В :

Рух справи

13.05.2022 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" (відповідач-1) та ОСОБА_2 (відповідач-2) щодо укладення Договору про надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів та про визнання недійсним цього Договору.

Ухвалою від 21.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст заяви апелянта - ОСОБА_1

27.05.2025 року ОСОБА_1 , як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору, звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про визнання дій ОСОБА_2 , що полягали в укладенні договору з Публічним акціонерним товариством «Національний депозитарій України» про надання послуг із проведення дистанційних загальних зборів ПАТ «СК «Інгосстрах» протиправними; зобов`язання ПАТ «Національний депозитарій України» розірвати договір про надання послуг із організації дистанційного проведення загальних зборів ПАТ «СК «Інгосстрах», укладений з ОСОБА_2 .

Короткий ухвали місцевого господарського суду що оскаржується

Ухвалою Господарського суду Києва від 16.06.2025 позовну заяву повернуто заявнику.

Ухвалу мотивовано тим, що наявними матеріалами не підтверджується, що при зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_3 діє як законний представник позивача, отже суду не доведено, що подану до господарського суду позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати від імені позивача, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Позивач, не погодившись з цією ухвалою подав апеляційну скаргу, в який просить її скасувати.

Апеляційна скарга, з посиланням на ч. 2 ст. 174 ГПК України обґрунтована тим, що ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права.

А саме апелянт посилається на те, що згідно з ч. 2 ст. 162 ГПК України, якщо позов подається представником, має бути підтвердження його повноважень. Проте повернення позову через відсутність ордера без можливості усунення недоліків не відповідає принципу пропорційності, що є складовою верховенства права. Позовна заява містила всі істотні реквізити, підписана адвокатом, який має право здійснювати представництво. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України, підставою для повернення заяви є неподання або неправильне підтвердження повноважень. Однак суд мав не повертати заяву, а запропонувати усунути недоліки відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України, яка надає позивачу строк для усунення таких недоліків.

Правова позиція щодо апеляційної скарги інших учасників процесу

Учасники справи не подали до суду відзивів на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України, у зв`язку із відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази. Попереджено скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги.

01.07.2025 недоліки апеляційної скарги усунуто.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/6025/25. Витребувано невідкладно матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 910/6025/25 та надіслати до Північного апеляційного господарського суду. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників процесу про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 28.07.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 28.07.2025.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За результатами апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву заявнику, водночас доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 , як третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, підписана ОСОБА_3. (а.с.1-8 матеріалів оскарження). Водночас, на підтвердження своїх повноважень, ОСОБА_3 до позовної заяви не додано жодного доказу, у тому числі ордеру адвоката. Ці обставини не заперечуються апелянтом в його апеляційній скарзі.

Таким чином, на час подання позову, наявними матеріалами не було підтверджено, що при зверненні до суду з позовною заявою від імені ОСОБА_1 діє, як законний його представник, - ОСОБА_4 .

За таких обставин, суду не доведено, що подану до господарського суду позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати від імені позивача, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Отже суд першої інстанції, за таких обставин дійшов правильного висновку про те, що позивачем не дотримано вимог ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, що є імперативними нормами, стосовно підписання уповноваженим представником позовної заяви, яка ним подається, вказане є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України передбачає повернення позовної заяви у цьому випадку без попереднього надання можливості усунути недоліки (залишення позовну заяву без руху), колегія відхиляє доводи апелянта про те, що суд мав не повертати заяву, а запропонувати усунути недоліки відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України.

Колегія звертає увагу, що у спірній ситуації позивач не позбавлений права після повернення повторно подати позов підписавши його самостійно, або за підписам його представника, з підтвердження його повноважень належними та допустимими доказами. Отже його права на судовий захист не можуть вважатися обмеженими.

У такому випадку не можна вважати, що повернення позову без можливості усунення недоліків не відповідає принципу пропорційності, що є складовою верховенства права, адже положення що п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є імперативними. При цьому апелянтом не наведено жодних поважних причин, які б слугували про неможливість належного дотримання ним норм процесуального закону у процедурі подачі позову, яка доречи, не є складною.

Згідно положень ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні у справі "Беллет проти Франції" від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Щодо доводів апелянта про наявність ознак формалізму, колегія звертає увагу апелянта на необхідність дотримання відповідного балансу у цьому процесуальному питанні, адже Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

У справі, що переглядається, виконання судом першої інстанції імперативних положень процесуального закону не може вважатися надмірним формалізмом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення спірного процесуального питання. Підстави для скасування ухвали в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 910/6025/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков