ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/12208/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р.К.,

та представників:

позивача - Рябенка П.К., Омелян В.О.,

відповідача - Журавель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025

у справі № 910/12208/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "Сигнал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 2 964 622,41 грн,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" (далі - ТОВ "Інженерно-Технічний центр "Сигнал"; позивач) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України"; відповідач) 2 964 622,41 грн.

Позовні вимоги ТОВ "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" обґрунтувало тим, що 15.02.2022, за результатами публічної закупівлі UA-2021-11-19-011535-а, між ним і відповідачем було укладено договір про закупівлю послуг № зі строком дії до 15.02.2024. Відповідно до умов тендерної документації, п. п. 12.1, 12.2. договору, з метою забезпечення виконання договірних зобов`язань, позивач зобов`язувався надати банківську гарантію у розмірі, що становить 5% від вартості договору. 11.02.2022 була надана банківська гарантія № 207639-Г-0597 з терміном дії до 17.03.2024. На вимогу відповідача, для підписання додаткової угоди про продовження строку дії договору, позивач надав нову банківську гарантію від 13.02.2024 № 117581/V-0333 на суму 2 964 622,41 грн. Однак, додаткова угода про продовження строку дії договору не була підписана, а 29.05.2024, на вимогу відповідача про сплату гарантії, Акціонерне товариство "Альтбанк" (далі - АТ "Альтбанк") виплатило грошові кошти у сумі 2 964 622,41 грн. Позивач вважає, що відповідачем отримано грошові кошти безпідставно та, що вони підлягають стягненню з останнього з огляду на ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.12.2024 (суддя - В.В. Сівакова) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 (головуючий суддя - О.В. Яценко, судді - С.А. Гончаров, О.В. Тищенко) рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2024 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" на користь ТОВ "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" безпідставно набуті кошти в сумі 2 964 622, 41 грн та судові витрати.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами, 15.02.2022 між ТОВ "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" (виконавець) та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № , за умовами якого виконавець зобов`язувався за завданням замовника надати послуги зі зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніського ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ) послуги), а замовник - оплатити ці послуги.

Згідно з п. 2.1 договору його ціна становить 69 784 646,28 грн, у тому числі ПДВ - 11 630 774,38 грн.

Відповідно до п. 9.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 24 місяців, а в частині гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання.

Отже, строк дії договору встановлено до 15.02.2024.

За п. 12.1 договору забезпечення виконання обов`язків виконавця за цим договором є банківська гарантія.

Пунктом 12.2 договору встановлено, що виконавець зобов`язувався надати забезпечення виконання цього договору у вигляді гарантії у розмірі, що становить 5% від вартості цього договору в сумі 3 489 232,32 грн.

Згідно з п. 12.3 договору належним виконанням зобов`язання виконавця щодо надання забезпечення виконання договору є надання виконавцем замовнику не пізніше дати укладання цього договору оригіналу гарантії, яка за формою та змістом має відповідати вимогам, зазначеним в додатку № 6,2 до тендерної документації згідно з предметом закупівлі послуги "зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніського ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВУМГ)", оголошення № UA-2021-11-19-011535-а.

У п. 12.4 договору сторони визначили термін дії гарантії до 17.03.2024.

У разі продовження терміну (строку) дії цього договору з підстав передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" та іншими законодавчими актами України, виконавець зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладання додаткової угоди про продовження терміну (строку) дії цього договору оригінал нової банківської гарантії або оригінал документа про внесення змін до наданої гарантії, що свідчить про забезпечення виконання зобов`язань виконавця за цим договором на термін (строк), на який продовжено термін (строк) дії цього договору.

Відповідно до п. 12.6 договору у разі невиконання (неналежного виконання) виконавцем своїх зобов`язань за цим договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією.

На виконання умов договору, 11.02.2022 між ТОВ "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" (принципал) та Акціонерним товариством "Банк Січ" (далі - АТ "Банк Січ"; банк, гарант) було укладено договір про надання банківської гарантії № 207639-Г-0597, відповідно до якого гарант зобов`язувався надати банківську гарантію виконання, яка узгоджується із принципалом, згідно з цього договору, заяви принципала та вимог бенефіціара, для забезпечення виконання зобов`язань принципала щодо надання послуг зі зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніського ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ) за договором про закупівлю, що буде укладений між принципалом та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (бенефіціар); сума гарантії 3 489 232,32 грн.

11.02.2022 АТ "Банк Січ" (гарант) видано банківську гарантію № 207639-Г-0597, згідно з якої гарант гарантував належне виконання позивачем (принципалом) зобов`язань з виконанню договору та безумовно зобов`язувся протягом п`яти банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на наш SWIFT, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Узгодили таке:

- основна угода: договір, що укладається за результатами процедури закупівлі "зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніського ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ)", згідно з оголошення про заплановану закупівлю № UA-2021-11-19-011535-а, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу);

- повна (максимальна) сума банківської гарантії та валюта: 3 489 232,32 грн;

- ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 17.04.2024.

Відповідач звернувся до позивача із листом від 22.08.2023, яким повідомив, що згідно з рішення від 06.10.2022 № 495-рш правління Національного банку України "Про відкладення банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Банк Січ" останній перебуває в стадії ліквідації та просив надати нову банківську гарантію, яка за формою та змістом має відповідати вимогам, визначеним в додатку № 6.2 до тендерної документації.

При цьому, відповідач також звернувся до позивача з листом від 13.02.2024, в якому для підписання додаткової угоди до договору, згідно з п. 12.4 договору, просив надати оригінал нової банківської гарантії або оригінал документа про внесення змін до наданої гарантії, що свідчитиме про забезпечення виконання зобов`язань позивача за договором на термін (строк), на який буде продовжено термін (строк) дії договору.

13.02.2024 між позивачем (принципал) та АТ "Альтбанк" (банк, гарант) було укладено договір про надання гарантії № 117581/V-0333, відповідно до якого гарант надає гарантію виконання зобов`язань принципала за укладеним між принципалом та бенефіціаром відповідно до тендерної документації договором про закупівлю послуг від 15.02.2022 № ; сума гарантії 2 964 622,41 грн; строк дії до 05.06.2024.

13.02.2024 АТ "Альтбанк" видано банківську гарантію № 117581/V-0333, згідно з якої останній гарантував належне виконання позивачем (принципалом) зобов`язань з виконання договору та безумовно зобов`язувався протягом п`яти банківських днів з дати отримання гарантом першої вимоги бенефіціара в письмовій формі та/або в електронній формі ключованим SWIFT-повідомленням, сплатити бенефіціару визначену у вимогі суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором.

Узгодили також таке:

- ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 05.06.2024;

- основна угода: договір про закупівлю послуг від 15.02.2022 № , що був укладений за результатами процедури закупівлі: "зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Технічне обслуговування систем пожежогасіння КС Золотоніського ЛВУМГ, Кременчуцького ЛВУМГ, Миколаївського ЛВМГУ)", Єдиний закупівельний словник ДК 021-2015:45340000-2 Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів, згідно з оголошення про заплановану закупівлю № UA-2021-11-19-011535-а, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/ UA-2021-11-19-011535-а;

- повна (максимальна) сума банківської гарантії та валюта: 2 964 622,41 грн.

29.05.2024 ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернувся до АТ "Альтбанк" з письмовою вимогою за банківською гарантією від 13.02.2024 № 117581/V-0333, в якій вимагало сплатити грошові кошти у сумі 2 964 622,41 грн у зв`язку з тим, що принципал належним чином не виконав зобов`язання за договором.

Листом від 29.05.2024 № 23-1/2040 АТ "Альтбанк" повідомило позивача про надходження до нього вимоги бенефіціара та вимагало у позивача перерахувати кошти в сумі 2 668 160,17 грн у строк до 31.05.2024.

Позивач листом від 03.06.2024 № 172 просив банк відмовити у задоволенні вимоги бенефіціара щодо виконання банківської гарантії від 13.02.2024 № 117581/V-0333 з причин відсутності базових відносин.

АТ "Альтбанк" листом від 05.06.2024 № 23-1/2116 повідомило про те, що ним сплачено на користь відповідача (бенефіціара) суму гарантії (2 964 622,41 грн) та вимагало у позивача сплатити суму гарантійного платежу, сплаченого гарантом у розмірі 2 964 622,41 грн, у строк не пізніше 06.06.2024.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач сплатив на користь АБ "Альтбанк" грошові кошти в загальній сумі 2 964 622,41 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 13.02.2024 № 2352 на суму 296 462,24 грн, від 06.06.2024 № 2634 на суму 1 000 000,00 грн, від 06.06.2024 № 3 на суму 1 668 160,70 грн.

Предметом цього спору є стягнення з відповідача 2 964 622,41 грн як безпідставно отриманих коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що аргументи позивача про те, що гарантія від 13.02.2024 № 117581/V-0333 була видана на забезпечення виконання додаткової угоди (яка в подальшому між сторонами не була укладена), не відповідають дійсності, оскільки зі змісту вказаної гарантії вбачається, що основним договором є саме договір про закупівлю послуг від 15.02.2022 № . Оскільки позивач не надав послуги у строк, встановлений договором про закупівлю послуг від 15.02.2022 № , виплата грошових коштів гарантом відповідачу відбулася у зв`язку із настанням гарантійного випадку та за наявності правових підстав. На думку суду першої інстанції, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний господарський суд виходив з того, що наявними у матеріалах справи документами підтверджується, що банківська гарантія від 13.02.2024 № 117581/V-0333 АТ "Альтбанк" видана саме на виконання додаткової угоди, яка підписана не була. Зазначив, що невиконання позивачем зобов`язань за договором, у визначений строк, було наслідком дії відповідача, що свідчить про відсутність вини позивача і про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення такого зобов`язання. Оскільки відповідачем були отримані спірні грошові кошти за наявності підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення зобов`язань за договором, то такі кошти є такими, що набуті безпідставно.

Не погоджуючись із постановою апеляційного господарського суду, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі. Просить також здійснити поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 910/12208/24 шляхом стягнення з ТОВ "Інженерно-технічний центр "Сигнал" на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" безпідставно набутих коштів в сумі 2 964 622,41 грн, 35 575,47 грн судового збору за подачу позову, 66 704,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Скаржник мотивує подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме тим, що судом апеляційної інстанцій не враховано висновку Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, викладеного у постановах від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, від 27.02.2024 у справі № 910/7234/23 та інших. Посилається у касаційній скарзі на таке: судом апеляційної інстанції проігноровано доводи відповідача про те, що банківська гарантія від 13.02.2024 № 117581/V-0333 надана виключно на діюче зобов`язання, а саме на виконання договору про закупівлю послуг від 15.02.2022 № ; у зв`язку з початком ліквідаційної процедури АТ "Банк Січ" фактично зобов`язання за договором не було забезпеченим, що є порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі"; виплата грошових коштів гарантом відповідачу відбулася у зв`язку із настанням гарантійного випадку, а отже, за наявності правових підстав - договору та гарантії; договірний характер правовідносин у цій справі виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 19.05.2025.

У відзиві позивач, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України, просить закрити касаційне провадження у справі з огляду на неподібність правовідносин у наведених скаржником справах і справі, яка переглядається.

У справі неодноразово оголошувалися перерви.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників учасників справи, переглянувши в касаційному порядку оскаржуване рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм права при вирішенні спору, Верховний Суд виходить з такого.

Гарантія (банківська гарантія) є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження банком, іншою фінансовою установою задоволення вимог управненої сторони в розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає зазначене у ньому певне зобов`язання або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України (ст. 200 ГК України).

ЦК України (ст. 560 ЦК України) визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Межі дії гарантії встановленні ст. 561 ЦК України.

За ст. 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (ст. 563 ЦК України).

За ст. 564 ЦК України після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (ст. 565 ЦК України).

З вищевикладеного вбачається, що гарантія належить до видів забезпечення виконання зобов`язання, спрямованих на захист інтересів кредитора при порушенні зобов`язання боржником. Забезпечувальний характер гарантії знаходить свій вияв у тому, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредитору грошову суму відповідно до умов гарантії. Вчиняючи таку дію, гарант, по суті, виконує грошове зобов`язання принципала перед бенефіціаром відповідно до умов гарантії.

Законодавець у ст. 610 ЦК України закріпив норму, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з тим, загальні підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України об`єктом кондикції є не лише майно, а й грошові кошти, що безпідставно утримані чи набуті.

Здійснюючи аналіз норм права, які регулюють "інститут гарантії", а також ст. 1212 ЦК України, Верховний Суд неодноразово висновував таке:

- норми ГК України та ЦК України, якими врегульовано забезпечення виконання зобов`язання гарантією та її правова природа, необхідно розуміти таким чином, що гарант не вправі робити власних висновків щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником (див. п. 102 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20);

- призначенням інституту гарантії (§ 4 гл. 49 ЦК України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (гл. 83 ЦК України) з огляду на відсутність боргу принципала (див. п. 59 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20);

- окремою категорією спорів, пов`язаних зі сплатою банківської гарантії, є спори, що виникають між принципалом і бенефіціаром про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом. У таких спорах мають досліджуватися правові підстави отримання бенефіціаром коштів від гаранта, зокрема суди мають встановити, чи настав гарантійний випадок (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією). За загальним правилом при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі (див. постанови Верховного Суду від від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21, від 18.06.2024 у справі № 910/97/22, від 14.05.2025 у справі № 910/1759/24);

- відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (див. постанову Верховного Суду від 25.03.2025 у справі № 902/521/24, яка враховується з огляду на ч. 4 ст. 300 ГПК України).

- аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення гл. 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, на яку також посилається скаржник у касаційній скарзі, виснував, що ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) у разі продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань, у тому числі у зв`язку з виникненням обставин непереборної сили. При цьому Закон "Про публічні закупівлі" не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору на вимогу однієї із сторін, в тому числі шляхом звернення до суду. Така зміна має відбуватись за волевиявленням обох сторін, а сама норма не надає одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку (подібний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19). Тобто продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (можливість чого передбачена у п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі").

Здійснивши аналіз оскаржуваної постанови, Верховний Суд вважає, що, вирішуючи спір, апеляційний господарський суд не врахував вищенаведених висновків Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. ст. 560, 1212 ЦК України та за встановлених ним обставин (не досягнення сторонами згоди щодо укладення відповідної додаткової угоди, порушення позивачем умов договору) дійшов помилкового висновку про ненастання гарантованого випадку у цьому випадку (чим фактично і здійснив переоцінку встановлених судом першої інстанції обставин справи) і, що кошти у спірній сумі є такими, що отримано відповідачем безпідставно з огляду на ст. 1212 ЦК України. Апеляційний господарський суд фактично визнав дії відповідача недобросовісними і звільнив позивача від відповідальності лише з підстави того, що відповідачем не було укладено додаткової угоди, не врахувавши при цьому те, що її укладення залежить від вільного волевиявлення сторін, а не є обов`язковим. Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою і те, що, вступаючи у відповідні договірні відносини, особа повинна діяти як добросовісно, так належним чином виконувати свої зобов`язання та нести ризики наслідків своєї підприємницької діяльності.

При цьому, Верховний Суд також зазначає і те, що, керуючись таким критерієм як "добросовісність", який належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд не може тлумачити або застосовувати його формально. Добросовісність має оцінюватися з урахуванням усіх обставин справи, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції не є такою, що ухвалена відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.

Натомість, суд першої інстанції, надавши оцінку наявним у матеріалах справи документам відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, встановив, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження укладення між сторонами додаткової угоди до договору щодо зміни його умов, зокрема щодо збільшення строку надання послуг виконавцем. Встановивши вказане та, що позивач не виконав своїх зобов`язань у строк, встановлений договором, настання гарантійного випадку у цьому випадку і, що виплата коштів відбулася за наявності правової підстави, суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача спірної суми з огляду на норму ст. 1212 ЦК України у цьому випадку.

З огляду на вищевикладене, Верховний Суду дійшов висновку про скасування постанови апеляційного господарського суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з ТОВ "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" необхідно стягнути 71 150, 94 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Щодо поданої ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" заяви про поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у цій справі Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

З урахуванням того, що за наслідками розгляду касаційної скарги скасовується оскаржувана постанова із залишенням в силі рішенням суду першої інстанції, а на її виконання відповідачем сплачено 2 964 622, 41 грн як безпідставно набуті, 35 575, 47 грн судового збору за подачу позову, 66 704,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги, про що свідчать наявні у матеріалах справи документи та долучені до касаційної скарги платіжні інструкції, Верховний Суд здійснює поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 910/12208/24, шляхом стягнення з позивача на користь відповідача 2 964 622, 41 грн безпідставно набутих коштів, 35 575, 47 грн і 66 704,00 грн судового збору (див. також постанову Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 910/9397/20).

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317, 333 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 910/12208/24 скасувати.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2024 у справі № 910/12208/24 залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, буд. 44, ) 71 150, 94 грн судового збору за подання касаційної скарги.

5. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 910/12208/24 задовольнити.

6. Здійснити поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 910/12208/24, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "Сигнал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 2 964 622, 41 грн безпідставно набутих коштів, 35 575, 47 грн судового збору за подання позовної заяви, 66 704,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.