ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2025 р. Справа № 911/213/25

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури: Філіпенко О. І. (службове посвідчення № 069063 від 01.03.2023 р.);

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури, м. Біла Церква, Білоцерківський район, Київська область

в інтересах держави в особі Сквирської міської ради, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант, с. Селезенівка, Білоцерківський район, Київська область

про витребування земельних ділянок

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся в Господарський суд Київської області в інтересах держави в особі Сквирської міської ради із позовом до ТОВ Агрофірма Гарант про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га.

Позовні вимоги обґрунтовані прокурором в інтересах позивача безпідставним володінням відповідачем нерухомим майном, а саме земельними ділянками, що належать територіальній громаді на праві власності та незаконно вибуло із її володіння шляхом реєстрації їх у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як земельних ділянок, що належать відповідачу на праві приватної власності з цільовим призначенням для іншого сільськогосподарського призначення, на підставі рішень державного реєстратора Сквирської державної адміністрації Київської області всупереч положенням Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, інших нормативно-правових актів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2025 р. відкрито провадження у справі № 911/213/25 за позовом Заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сквирської міської ради до ТОВ Агрофірма Гарант про витребування земельних ділянок, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 05.02.2025 р.

05.02.2025 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 05.03.2025 р.

05.03.2025 р. перед підготовчим засіданням через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 05.03.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

05.03.2025 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 19.03.2025 р.

19.03.2025 р. перед підготовчим засіданням через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 19.03.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 09.04.2025 р.

02.04.2025 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 02.04.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

09.04.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 23.04.2025 р.

22.04.2025 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 22.04.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

23.04.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 21.05.2025 р.

13.05.2025 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 13.05.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

21.05.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 04.06.2025 р.

02.06.2025 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 02.06.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

04.06.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 25.06.2025 р.

20.06.2025 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 20.06.2025 р. про проведення судового засідання у відсутності представника.

25.06.2025 р. у судовому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо позовних вимог заявлених в інтересах позивача, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Інформації № 376216592 від 26.04.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявної в матеріалах справи, з 04.09.2018 р. та станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0011, площею 0, 217 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Лесі Українки, земельна ділянка 1А, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, зареєстроване за ТОВ Агрофірма Гарант на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42877561 від 06.09.2018 р., прийнятого державним реєстратором Сквирської державної адміністрації Київської області Харченко М.І.

Згідно з Інформації № 376216415 від 26.04.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявної в матеріалах справи, з 04.09.2018 р. та станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0001, площею 0, 2922 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Соборна, земельна ділянка 1Б, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, зареєстроване за ТОВ Агрофірма Гарант на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42878075 від 06.09.2018 р., прийнятого державним реєстратором Сквирської державної адміністрації Київської області Харченко М.І.

Згідно з Інформації № 376216246 від 26.04.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявної в матеріалах справи, з 04.09.2018 р. та станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0018, площею 0, 7672 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Соборна, земельна ділянка 1А, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, зареєстроване за ТОВ Агрофірма Гарант на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42877893 від 06.09.2018 р., прийнятого державним реєстратором Сквирської державної адміністрації Київської області Харченко М.І.

Згідно з Інформації № 376215919 від 26.04.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявної в матеріалах справи, з 04.09.2018 р. та станом на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0008, площею 0, 2267 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Лесі Українки, земельна ділянка 1А, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, зареєстроване за ТОВ Агрофірма Гарант на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42878223 від 06.09.2018 р., прийнятого державним реєстратором Сквирської державної адміністрації Київської області Харченко М.І.

Як було зазначено вище, прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі позивача, просить суд витребувати із незаконного володіння відповідача на користь Сквирської міської територіальної громади земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га.

З приводу вказаної позовної вимоги прокурора в інтересах позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ч. 2 ст. 3 цього ж кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього ж кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Положеннями ст. 22 цього ж кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

2. До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

3. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства;

г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства;

ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

5. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 325 цього ж кодексу суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Положеннями ст. 328 цього ж кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

2. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно частин 1-2 ст. 202 цього ж кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Положеннями ч. 1 ст. 626 цього ж кодексу встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з 638 цього ж кодексу договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ч. 1 ст. 656 цього ж кодексу передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом.

Відповідно до ст. 28 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, крім державних і комунальних, землі сільськогосподарського призначення можуть належати на праві власності.

2. Право власності на землю цих підприємств може набуватися шляхом внесення до статутного капіталу земельних ділянок їх засновників та придбання земельних ділянок за договорами купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

3. Реалізація права власності на землю зазначеними сільськогосподарськими підприємствами здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ст. 82 цього ж кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу;

в) прийняття спадщини;

г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

2. Іноземні юридичні особи можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення:

а) у межах населених пунктів у разі придбання об`єктів нерухомого майна та для спорудження об`єктів, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності в Україні;

б) за межами населених пунктів у разі придбання об`єктів нерухомого майна.

3. Спільні підприємства, засновані за участю іноземних юридичних і фізичних осіб, можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення у випадках, визначених частинами першою та другою цієї статті, та в порядку, встановленому цим Кодексом для іноземних юридичних осіб.

4. Землі сільськогосподарського призначення, отримані в спадщину іноземними юридичними особами, підлягають відчуженню протягом одного року.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом в процесі розгляду справи, підставою реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га є договір купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 20.11.2014 р., укладений між Відкритим акціонерним товариством Селезенівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант (надалі договір купівлі продажу від 20.11.2014 р.), акт приймання-передачі майна ВАТ Селезенівське (Додаток № 1 до Договору б/н від 20.11.2014 р.) (надалі акт № 1), протокол № 1 від 20.11.2014 р. проведення аукціону з продажу майна банкрута ВАТ Селезенівське, , як цілісного майнового комплексу (надалі протокол № 1).

Водночас, як вбачається зі змісту договору купівлі продажу від 20.11.2014 р., акту № 1, протоколу № 1, ВАТ Селезенівське, як продавець передало, а ТОВ Агрофірма Гарант, як покупець придбав на аукціоні 20 листопада 2014 року наступне майно: 1. Цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1А та складається з 20 будівель; 2. Омшаник; 3. Овошесховище; 4. Павільйон «Тернопіль»; 5. Зерноочисний пункт ОВС-25, який знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 6. Башта Рожновського, яка знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 7. Цистерни 30 м3(4 шт.), які знаходяться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 8. Резервуари (5 шт.), які знаходяться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 9. Місткість 5 м3, яка знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 10. Заправочна колонка, яка знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 11. Автомобіль ГАЗ 5312, держ. номерний знак 69-71 КХН, який знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В; 12. Автомобіль САЗ 5312, держ. номерний знак 65-70 КХН, який знаходиться за адресою: Київська область, Сквирський район, село Селезенівка, вулиця Фрунзе, 1В.

Таким чином, судом в процесі розгляду справи встановлено, що спірні земельні ділянки не входили до предмету договору купівлі продажу від 20.11.2014 р., а отже відповідач і не міг набути на них право власності на підставі даного договору.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом в процесі розгляду справи, земельна ділянка з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельна ділянка з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельна ділянка з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га були сформовані вже після укладення між ВАТ Селезенівське та ТОВ Агрофірма Гарант договору купівлі продажу від 20.11.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частин 1-5, 9 ст. 791 цього ж кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

2. Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

3. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

4. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

5. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

9. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

2. Об`єкти цивільних прав можуть існувати у матеріальному світі та/або цифровому середовищі, що обумовлює форму об`єктів, особливості набуття, здійснення та припинення цивільних прав і обов`язків щодо них.

Отже, як вбачається із аналізу вищевказаних правових норм, земельні ділянки є об`єктами цивільних прав лише після їх формування, що передбачає визначення їх площі, меж та внесення інформації про них до Державного земельного кадастру. При цьому, лише після того, як земельні ділянки стали об`єкти цивільних прав, вони можуть вільно відчужуватись від однієї особи до іншої, в тому числі шляхом укладення правочинів.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.

У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували входження спірних земельних ділянок до предмету договору купівлі продажу від 20.11.2014 р.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не міг набути право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельну ділянку з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га на підставі договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 20.11.2014 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством Селезенівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант, акту приймання-передачі майна ВАТ Селезенівське (Додаток № 1 до Договору б/н від 20.11.2014 р.), протоколу № 1 від 20.11.2014 р. проведення аукціону з продажу майна банкрута ВАТ Селезенівське, , як цілісного майнового комплексу, оскільки по-перше спірні земельні ділянки не входили і не могли входити в предмет вищевказаного договору купівлі-продажу.

Разом із тим, як було встановлено судом в процесі розгляду справи, спірні земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельна ділянка з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельна ділянка з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га були сформовані за рахунок земель, що були передані у колективну власність сільськогодарському підприємству, - ВАТ Селезенівське у розмірі 1611,5 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення 8 сесії 23 скликання Селезнівської сільської ради народних депутатів від 13 листопада 1999 року та на підтвердження чого Селезнівською сільською радою народних депутатів було видано ВАТ Селезенівське державний акт на право колективної власності на землю серії КВ від 10.01.2000 р, що наявний в матеріалах справи.

При цьому, ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2014 р. у справі № 181/11б-02 вирішено зокрема затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ВАТ Селезенівське, ліквідувати ВАТ Селезенівське, як юридичну особу у зв`язку з банкрутством.

Отже, ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2014 р. було ліквідовано ВАТ Селезенівське, як юридичну особу у зв`язку з банкрутством, а тому з моменту ліквідації юридичної особи було також припинено право колективної власності ВАТ Селезенівське на землі, що були передані даному товариству відповідно до вищезазначеного рішення Селезнівської сільської ради.

Положеннями п. 21 перехідних положень Земельного кодексу України вирішено установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Таким чином, з 01.01.2019 року всі землі, які передавались та належали колективному сільськогодарському підприємству, - ВАТ Селезенівське вважаються власністю Сквирської міської територіальної громади та належать до комунальної власності в силу положень п. 21 перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

2. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

3. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Положеннями ст. 387 цього ж кодексу передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 цього ж кодексу передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо:

1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень;

2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

3. Держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо:

1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років;

2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років.

Зміна першого та подальших набувачів не змінює порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна, передбаченого цією частиною.

Дія положень цієї частини не поширюється на випадки, якщо майно на момент вибуття з володіння держави або територіальної громади належало:

а) до об`єктів критичної інфраструктури;

б) до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави;

в) до об`єктів та земель оборони;

г) до об`єктів або територій природно-заповідного фонду, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів (територій) на момент вибуття з володіння;

ґ) до гідротехнічних споруд, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів на момент вибуття з володіння;

д) до пам`яток культурної спадщини, які не підлягали приватизації.

4. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, у процесі розгляду справи судом встановлено, що спірні земельні ділянки - земельна ділянка з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельна ділянка з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельна ділянка з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельна ділянка з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га, безпідставно та неправомірно вибули із володіння власника Сквирської міської територіальної громади в особі Сквирської міської ради не з її волі та станом на момент розгляду даної справи перебуває у власності відповідача - ТОВ Агрофірма Гарант незаконно, без відповідної на це правової підстави, а тому суд дійшов висновку, що право власності Сквирської міської територіальної громади в особі Сквирської міської ради на спірні земельні ділянки підлягають захисту шляхом витребування (повернення) спірних земельних ділянок з незаконного володіння відповідача на підставі та у відповідності до ст. 388 Цивільного кодексу України.

Отже, вимоги прокурора в інтересах позивача до відповідача про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0001 площею 0, 2922 га, земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0018 площею 0, 7672 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:027:0008 площею 0, 2267 га, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант (09014, вул. Лесі Українки, буд. 1-А, с. Селезенівка, Білоцерківський район (до цього - Сквирський район), Київська область; ідентифікаційний код 31466362) на користь Сквирської міської ради (09001, вул. Болсуновського Карла, буд. 28, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 04054961) земельну ділянку з кадастровим номером :01:026:0011 площею 0, 217 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Лесі Українки, земельна ділянка 1А.

3. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант (09014, вул. Лесі Українки, буд. 1-А, с. Селезенівка, Білоцерківський район (до цього - Сквирський район), Київська область; ідентифікаційний код 31466362) на користь Сквирської міської ради (09001, вул. Болсуновського Карла, буд. 28, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 04054961) земельну ділянку з кадастровим номером:03:011:0001, площею 0, 2922 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Соборна, земельна ділянка 1Б.

4. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант (09014, вул. Лесі Українки, буд. 1-А, с. Селезенівка, Білоцерківський район (до цього - Сквирський район), Київська область; ідентифікаційний код 31466362) на користь Сквирської міської ради (09001, вул. Болсуновського Карла, буд. 28, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 04054961) земельну ділянку з кадастровим номером :03:012:0018, площею 0, 7672 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Соборна, земельна ділянка 1А.

5. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант (09014, вул. Лесі Українки, буд. 1-А, с. Селезенівка, Білоцерківський район (до цього - Сквирський район), Київська область; ідентифікаційний код 31466362) на користь Сквирської міської ради (09001, вул. Болсуновського Карла, буд. 28, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 04054961) земельну ділянку :01:027:0008, площею 0, 2267 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський р., с. Селезенівка, вулиця Лесі Українки, земельна ділянка 1А

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Гарант (09014, вул. Лесі Українки, буд. 1-А, с. Селезенівка, Білоцерківський район (до цього - Сквирський район), Київська область; ідентифікаційний код 31466362) на користь Київської обласної прокуратури (01601, бульв. Лесі Українки, буд. 27/2, м. Київ; ідентифікаційний код 02909996) судові витрати 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

14 серпня 2025 р.