РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2025Справа № 910/4550/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Селіфонова Василя Вікторовича

до Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича

про стягнення 336000 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Селіфонов Василь Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича про стягнення 336000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки відповідач не повернув орендоване майно за Договором оренди №1/02/03/2023 від 02.03.2023, який є розірваним з 08.02.2024, що в свою чергу встановлено в рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2024 у справі №910/2604/24, позивачем у відповідності до ч.2 ст.785 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення неустойку у розмірі 336000 грн за період з 08.03.2024 по 08.05.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відповіді на відзив та заперечення (якщо такі буде подано) - протягом 5 днів з дня отримання відзиву та/або відповіді, для подання третіми особами письмових пояснень з приводу заявлених вимог - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання

Вказана ухвала, з урахуванням ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, була отримана відповідачем 18.04.2025, що підтверджується Повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича.

Проте відповідач в установлений строк відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Таким чином, суд вказує на те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2023 між фізичною особою-підприємцем Сапутняком В.В. (орендар) та фізичною особою-підприємцем Селіфоновим В.В. (орендодавець) був укладений договір оренди № 1/02/03/2023 (далі - договір), за яким орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне володіння та користування нежитлове приміщення загальною площею 122,5 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору об`єкт оренди передається разом із обладнанням та майном встановленим у ньому. Перелік майна та обладнання, наявного у приміщенні, стан приміщення на момент передачі в оренду зазначаються в акті здачі-приймання, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1 договору приймання-передача об`єкта оренди здійснюється за двостороннім актом у строк не пізніше 10 березня 2023 року. Об`єкт оренди вважається переданим в оренду (та строк оренди таким, що розпочався) з моменту підписання сторонами акту здачі-приймання об`єкту оренди (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору на момент підписання акта здачі-приймання орендодавець передає орендарю ключі від приміщення, що є підтвердженням того, що орендодавець надає безперешкодний доступ до приміщення співробітникам орендаря, його клієнтам, відвідувачам у робочий час орендаря протягом всього строку дії договору.

Відповідно до п. 4.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, а термін оренди відраховується з дати підписання сторонами акту здачі-приймання приміщення та діє до 31 грудня 2025 року.

Пунктами 4.4, 4.7.5 договору визначено, що кожна сторона даного договору вправі достроково розірвати цей договір, письмово попередивши про таке розірвання іншу сторону за 3 місяці до бажаної дати розірвання. Орендодавець вправі використати своє право, передбачене цим пунктом, тільки після закінчення двох років після укладення даного договору. Чинність цього договору припиняється внаслідок несплати орендарем орендної плати протягом тридцяти днів з дня настання дати платежу (за бажанням орендодавця).

Згідно з п. 5.1 договору, починаючи з дати підписання цього договору, орендар сплачує орендну плату за приміщення до дати повернення приміщення за актом приймання-передачі або до виселення у встановленому порядку.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що розмір щомісячної орендної плати, починаючи з дати початку і протягом перших двох календарних місяців, становить 10,00 грн без ПДВ. Таким чином орендодавець надає орендарю орендні канікули зі сплати орендної плати, протягом цього строку орендар має здійснити ремонт приміщення та облаштування його для максимального задоволення своїх потреб як орендаря.

Відповідно до п. 5.3 договору, починаючи з третього календарного місяця строку оренди щомісячна орендна плата становить 12000 грн. без ПДВ. У день підписання цього договору орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю передоплату у розмірі 12000 грн. за третій місяць строку оренди. Також протягом п`яти банківських днів з дня укладання цього договору орендар зобов`язаний перерахувати орендодавцю гарантійний платіж у розмірі 12000 грн. без ПДВ (п. 5.4 договору).

Пунктом 8.1 договору визначено, що повернення орендодавцю об`єкту оренди здійснюється за двостороннім актом здачі-приймання протягом 3-х днів з моменту припинення дії даного договору.

Об`єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання (п. 8.3 договору).

Судом встановлено, що 03.03.2023 ФОП Селіфонов В.В. (орендодавець), на виконання умов укладеного договору, передав відповідачу (орендарю) у користування нежитлове приміщення загальною площею 122,5 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі квартири від 03.03.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2024 у справі №910/2604/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Селіфонова Василя Вікторовича до Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича про стягнення 24000 грн та виселення, судом встановлено, що відповідно до погоджених сторонами умов Договір оренди №1/02/03/2023 від 02.03.2023 є розірваним з 08.02.2024.

Відповідно ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2024 у справі №910/2604/24 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Селіфонова Василя Вікторовича до Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича про стягнення 24000 грн задовольнено. Виселено Фізичну особу-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича із нежитлового приміщення загальною площею 122,5 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича на користь Фізичної особи-підприємця Селіфонова Василя Вікторовича неустойку у розмірі 24000 грн та судовий збір у сум 6056 грн.

Отже, факт розірвання Договору оренди від 02.03.2023 №1/02/03/2023, підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2024 у справі №910/2604/24 за участі тих самих сторін, які набрали законної сили, а тому відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає повторному доказуванню.

Доказів повернення спірного майна позивачу, зокрема, за актом приймання-передавання, матеріали справи не містять

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Відповідно до ч. 2 статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи приписи ч. 2 статті 785 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано відповідачу неустойку за неповернення орендованого майна у період з 08.03.2024 по 08.05.2025

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки у розмірі 336000 грн, судом встановлено, що наданий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства України та є арифметично вірним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів в електронній формі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сапутняка Володимира Вікторовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Селіфонова Василя Вікторовича ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) неустойку у розмірі 336000 (триста тридцять шість тисяч) грн , а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4032 (чотири тисячі тридцять дві) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 04.08.2025

Суддя Я.В. Маринченко