Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Кондратова І.Д., Кролевець О.А.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1
за позовом І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited)
до ОСОБА_2 , ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні ОСОБА_2 : Товариство з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні ОСОБА_1 : Компанія ESTELLE LIMITED (Естелле Лімітед)
про визнання недійсними правочинів, скасування реєстрації внесення змін до відомостей про юридичну особу, витребування частки з чужого незаконного володіння.
Компанія І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу 100% частки у капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ", укладеного між Компанією І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) в особі Ткачука С. В., діючого на підставі довіреності від 28.03.2018, та ОСОБА_2 за ціною 840 000,00 грн;
- визнання недійсним акта прийому-передачі, укладеного 18.10.2018 у місті Києві між Компанією І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) в особі ОСОБА_3 , діючого на підставі довіреності від 28.03.2018, та ОСОБА_2 , за яким було передано частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" у розмірі 840 000,00 грн;
- витребування у ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" на користь Компанії "І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 910/16868/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою від 24.03.2025 Північний апеляційний господарський суд частково скасував рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 910/16868/19. Прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково. Визнав недійсним договір купівлі-продажу 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдинг" від 18.10.2018, укладений між І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед в особі ОСОБА_3 , діючого на підставі довіреності від 28.03.2018, та ОСОБА_2 , за ціною 840 000,00 грн. Визнав недійсним акт прийому-передачі, укладений 18.10.2018 між І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед в особі ОСОБА_3 , діючого на підставі довіреності від 28.04.2018, та ОСОБА_2 , за яким було передано частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдинг" у розмірі 840 000,00 грн. Скасував реєстраційну дію відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (ідентифікаційний код юридичної особи: 38679874), вчинену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: внесення змін до установчих документів юридичної особи 24.10.2018 № 9057530. Скасував реєстраційну дію відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (ідентифікаційний код юридичної особи 38679874), вчинену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.10.2018 № 0057530. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Постановою від 22.07.2025 Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 у справі № 910/16868/19 в частині задоволених позовних вимог про: визнання недійсним договору купівлі-продажу 100% частки у капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ", укладеного між Компанією І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) в особі Ткачука С. В., діючого на підставі довіреності від 28.03.2018, та ОСОБА_2 за ціною 840 000,00 грн; визнання недійсним акта прийому-передачі, укладеного 18.10.2018 у місті Києві між Компанією І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) в особі Ткачука С. В., діючого на підставі довіреності від 28.03.2018, та ОСОБА_2 , за яким було передано частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" у розмірі 840 000,00 грн; скасування реєстраційної дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" (ідентифікаційний код юридичної особи: 38679874), вчиненої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: внесення змін до установчих документів юридичної особи 24.10.2018 № 9057530; скасування реєстраційної дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ ТРЕЙДІНГ" (ідентифікаційний код юридичної особи 38679874), вчиненої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.10.2018 № 0057530, та стягнення судового збору скасував, та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 у справі № 910/16868/19 залишив без змін. Стягнув з І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) на користь ОСОБА_1 12 294,40 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 наводив попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в загальній сумі 70 000,00 грн та зазначав, що ним будуть подані докази понесення витрат на правову (правничу) допомогу за супроводження справи в суді касаційної інстанції.

При прийнятті постанови Верховним Судом розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції не здійснювався.

25 липня 2025 року на адресу Суду надійшла заява про розподіл судових витрат у справі № 910/16868/19, в якій ОСОБА_1 просить стягнути з І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) судові витрати, в тому числі витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 73 725,00 грн.

31 липня 2025 року І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) подано заперечення на заяву на заяву відповідача щодо розподілу (стягнення) судових витрат з позивача, в яких просить відмовити у стягненні таких витрат. Заперечення мотивовані тим, що: форма поданих відповідачем заяви та доданих матеріалів не відповідає вимогам закону - не надано ні оригіналів, ні засвідчених копій письмових документів; у порушення вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України копію заяви та доданих матеріалів відповідач-2 не надіслав Компанії ESTELLE LIMITED (Естелле Лімітед); заявлені до стягнення судові витрати не відповідають критеріям, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають характеру необхідного, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника заявника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер для позивача.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Норми статті 59 Конституції України встановлюють, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статті 131-2 Конституції України, статті 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Дворак Микола Петрович на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 73 725,00 грн в суді касаційної інстанції надав:

- договір № 0003/60/1/3-24/01/2020 від 24.01.2020 про надання правової (правничої) допомоги (надалі - Договір), укладений між Адвокатським бюро «Сергія Андрощука» та (надалі - Бюро) та Двораком Миколою Петровичем (надалі - Клієнт). За умовами якого: Бюро зобов`язується надати Клієнтові правову (правничу) допомогу у справі № 910/16868/19 (пункт 1.1); представництво інтересів буде здійснюватися в Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді і касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (пункт 1.2); за надання Бюро Клієнтові правової (правничої) допомоги Клієнт сплатить винагороду, визначену додатковою угодою до Договору. Винагорода сплачується на підставі виставленого Бюро Клієнту рахунку (пункт 4.1); сторони домовились, що документом, який підтверджує надання правової (правничої) допомоги за Договором, є акт про надання правової (правничої) допомоги, який повинен бути підписаний сторонами (пункт 5.1);

- додаткову угоду № 1 від 24.01.2020 до Договору, якою сторони доповнили Договір, зокрема, пунктом 4.1.2 відповідно до умов якого за супроводження справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій (за кожну окремо інстанцію) Клієнт у формі передоплати (після подання до суду відповідної скарги, якщо її подає опонент, у разі прийняття судом рішення проти Клієнта - протягом строку, наданого для подання скарги сплатить Бюро винагороду в розмірі еквівалентну 1 500,00 дол. США. Оплата по пунктах 4.1.1-4.1.2 Договору здійснюється незалежно від результату у справі, в т.ч. у разі укладання мирової угоди, відмови від позову/скарги, залишення без розгляду тощо. Оплата здійснюється на підставі рахунку. Гривневий еквівалент винагороди визначається на день виставлення рахунку;

- акт № 3 від 23.07.2025 до Договору, у якому сторони визначили, що: у справі з боку Бюро на стадії касаційного оскарження в період з 24.03.2025 по 22.07.2025 була надана правова (правнича) допомога в повному обсязі; Клієнт, в свою чергу, сплатить на користь Бюро грошову суму в розмірі еквівалентну 1 500,00 дол. США, що станом на 23.07.2025 становить 73 725,00 грн. Інші витрати відсутні;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серій АІ № 1796074.

Отже Двораком Миколою Петровичем, згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.

Щодо доводів позивача, викладених у відповідних запереченнях, про те, що форма поданих відповідачем-2 заяви та доданих матеріалів не відповідає вимогам закону - не надано ні оригіналів, ні засвідчених копій письмових документів, Суд зазначає таке.

Частинами 5, 6 статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Частиною 1 статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (далі - ЄСІТС).

Відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

За правилом абзацу 2 частини 8 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або із застосуванням засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Особливості використання кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина восьма статті 6 ГПК України).

Отже, надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації електронного кабінету та з обов`язковим використанням такою особою кваліфікованого електронного підпису.

Пунктом 24 Положення про ЄСІТС визначено, що підсистема "Електронний суд" (Електронний суд) є підсистемою ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи. Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за вебадресою https://wiki.court.gov.ua.

Згідно з пунктом 26 Положення про ЄСІТС електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

Відповідно до абзацу першого пункту 27 Положення про ЄСІТС до створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Абзацом другим цього пункту обумовлено, що технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.

За Інструкцією користувача Електронного кабінету ЄСІТС, яка визначає порядок використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (далі - «ЕС»), розміщеної на сайті https://wiki-ccs.court.gov.ua (надалі по тексту - Інструкція), електронна копія паперового документа - це документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документу засвідчується кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію; кваліфікований електронний підпис (КЕП) - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа; користувач ЄСІТС (користувач) - особа, що пройшла процедуру реєстрації в Електронному кабінеті (зареєструвала Електронний кабінет), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС, відповідно до своїх повноважень.

Відповідно до пунктів 2.4-2.8 Інструкції електронні документи у ЕС створюються із застосуванням вбудованого текстового редактору шляхом заповнення форм документів, передбачених цією Інструкцією, підписуються КЕП автора (авторів) та надсилаються засобами ЄСІТС. До створених в ЕС документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли, тощо) з урахуванням технічних вимог щодо форм електронних документів та їх додатків, обмеження щодо їх розміру, формату та інших характеристик, встановлених в ЕС (обмеження зазначаються у інформаційних та спливаючих вікнах на відповідних сторінках та розділах ЕС). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованими електронними підписами Користувачів разом зі створеними в ЕС документами, до яких вони додаються. Після створення у ЕС та відправки засобами ЄСІТС процесуальних та інших документів, Користувач може відслідковувати рух та стан розгляду документа в суді або в органі та установі в системі правосуддя в обсязі, визначеному чинним законодавством України. Дата та час підписання документа в ЕС, а також дата та час його надсилання автоматично зберігаються і не підлягають корегуванню. У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Із заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат вбачається, що вона разом із доданими документами подана представником - адвокатом Андрощуком С.В. через систему «Електронний суд», з накладенням електронного цифрового підпису.

До вказаної заяви надано докази направлення такої заяви з додатками представнику позивача - адвокату Боженку І.Ф. до «електронного кабінету» користувача ЄСІТС, що підтверджується квитанцією № 4074041, згідно з якою документи, що надіслані ОСОБА_4 містять підпис у відповідних файлах.

Тобто, відповідні додані файли (додатки) є такими, що підписані кваліфікованим електронним підписом Користувача (представника відповідача-2) разом зі створеними в ЕС документами, до яких вони додаються.

Тому, врахувавши норму статті 6 Господарського процесуального кодексу України, якою регулюється єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, Положення про ЄСІТС, Інструкції, та враховуючи, що відповідна заява відповідача-2 про розподіл судових витрат та долучені до неї докази, були подані через підсистему "Електронний суд" з накладенням електронного цифрового підпису, який має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис та презюмує його відповідність власноручному підпису, Суд відхиляє вищезазначені доводи позивача.

Щодо доводів позивача, викладених у відповідних запереченнях, про не направлення відповідачем-2 заяви про розподіл судових витрат та доданих матеріалів Компанії ESTELLE LIMITED (Естелле Лімітед), Суд зазначає таке.

Положеннями частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), які подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Стаття 129 Господарського процесуального кодексу України не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу іншій стороні. Однак, відсутність такої вказівки не звільняє заявника від виконання обов`язку щодо надсилання копії доказів іншій стороні на виконання вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України №2» наголошено, що принцип рівності сторін - це один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Сукупний аналіз положень статей 126 - 129 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що чинне процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у разі незгоди з розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.

З огляду на те, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягають доведенню, то у разі ненадсилання копій відповідних доказів іншій стороні фактично матиме наслідком порушення принципу змагальності та неможливості іншим учасникам судового розгляду бути ознайомленим із їхнім змістом. Вказані обставини, у свою чергу, позбавляють можливості іншу сторону надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку (подібний висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/2821/18, у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 902/844/18, від 15.06.2022 у справі № 910/18646/19, від 02.03.2023 у справі № 5019/1274/11).

Суд бере до уваги те, що: Компанія ESTELLE LIMITED (Естелле Лімітед) була залучена до участі у даній справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, саме на стороні ОСОБА_1 ; Компанія ESTELLE LIMITED (Естелле Лімітед) не була ініціатором касаційного оскарження; заява ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу стосується виключно позивача; відповідна заява ОСОБА_1 разом з додатками надіслана представнику позивача - адвокату Боженку І.Ф. та ним подані заперечення на таку заяву відповідача-2.

З огляду на зазначене, доводи про не направлення відповідачем-2 заяви про розподіл судових витрат та доданих матеріалів Компанії ESTELLE LIMITED (Естелле Лімітед) не можуть свідчити про позбавлення позивача можливості подати до касаційного суду клопотання (заперечення) про неспівмірність розміру відповідних витрат (на професійну правничу допомогу) відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такий висновок щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 917/272/23, від 05.03.2024 у справі № 916/2266/22, від 17.04.2024 у справі № 910/19865/21 зазначено, що Суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Суд враховує, що правова позиція ОСОБА_1 була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору в судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а адвокат Андрощук С.В. надавав правову допомогу відповідачу-2 у судах першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді касаційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної роботи.

До того ж, Суд враховує, що аргументи та вимоги скаржника, викладені у касаційній скарзі, були враховані та задоволені частково.

Отже, врахувавши результати розгляду справи у суді касаційної інстанції, дослідивши заяву відповідача-2 про розподіл судових витрат щодо стягнення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом касаційної скарги ОСОБА_1 у даній справі у Верховному Суді, а також надані заявником документи, заперечення І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) на вказану заяву в частині співмірності, беручи до уваги те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, Суд дійшов висновку про стягнення з І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі № 910/16868/19 задовольнити частково.

2. Стягнути з І-Бі-Сі Істерн Беверідж Кампані Лімітед (EBC Eastern Beverage Company Limited) (1 Poseidonos, Ledra Business Centre, Egkomi, 2406, Nicosia, Cуprus; реєстраційний номер НЕ 317645) на користь ОСОБА_1 (місцеперебування: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок) судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/16868/19.

3. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі № 910/16868/19 відмовити.

4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді І.Д. Кондратова

О.А. Кролевець