ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/1841/24 (908/1261/24)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К. М.- головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А. В.

за участю представників:

АТ «НАЕК «Енергоатом» - Погосян С.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025

та рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2024

у справі № 908/1841/24 (908/1261/24)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

про стягнення грошових коштів,

розглянутої в межах справи № 908/1841/24

про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10».

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Електропівденмонтаж-10» (далі - ПрАТ «Електропівденмонтаж-10», позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - АТ «НАЕК «Енергоатом», відповідач) 8 703 441,43 грн, з яких 5 952 063,11 грн основного боргу, 4 58 290,95 грн 3% річних, 2 293 087,37 грн інфляційних втрат, 104 441,30 грн судового збору.

Позов мотивований наявністю заборгованості зі сплати вартості робіт, виконаних за Договором № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідач виклав у відзиві свої заперечення проти позовних вимог, які полягають в наступному. Враховуючи відсутність у сторін оригіналів договору на виконання робіт № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021 з додатками, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № 561 від 30.11.2021 та № 589 від 15.12.2021 підстави для задоволення позову відсутні. Акт звірки є неналежним доказом за відсутності оригіналів первинних документів у позивача, а має інформативний характер.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач, замовник) в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та Приватним акціонерним товариством «Електропівденмонтаж-10» (позивач, підрядник) 05.11.2021 уклало з Приватним акціонерним товариством «Електропівденмонтаж-10» (підрядник) договір № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 на виконання таких робіт: «Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м.Енергодар, Промислова, 133, Енергоблок № 2. Приведення кабельного господарства САЕ споживачів 6 кВ у відповідність до НД. Будівельно-монтажні роботи».

Згідно з пунктом 2.1 договору ціна робіт зазначається на підставі «Договірної ціни» (невід`ємний Додаток № 1 до договору) є твердою та становить 8444381,09 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 2.5 договору оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф.КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки замовником.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що підрядник щомісячно в строк до 20 числа місяця, в якому виконуються роботи, надає замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2Б) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) в 5 екземплярах. Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє реальність акта в частині об`ємів і вартості виконаних робіт, оформлює акт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно з пунктом 13.1 договору він вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2022.

Додатковою угодою № 1 від 26.01.2022 сторони узгодили загальну вартість робіт за договором в сумі 7952063,11 грн, в т.ч. ПДВ 1325343,85 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди № 1 виключено додаток до додаткової угоди № 1 договору № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 «Договірна ціна». Введено новий додаток до договору (додаток № 1 до додаткової угоди № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 «Договірна ціна».

В матеріалах справи наявні копії підписаних сторонами договору довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, складених за формою № КБ-3, а саме:

-довідка № 561 від 30.11.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2021 року на суму 7443368,59 грн;

-довідка № 589 від 15.12.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року, з початку будівництва по звітний місяць включно, на суму 7952063,11 грн, у тому числі за звітний місяць 508382,52 грн.

В матеріалах справи міститься копія підписаного сторонами договору акту №02-01-11 від 30.11.2021 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року і підсумкова відомість ресурсів. Об`єкт: Енергоблок № 2. ВП «Запорізька АЕС». м. Енергодар, вул. Промислова, 133 (витрати по факту) за листопад 2021 року.

Відповідно до платіжної інструкції № 10104 від 31.10.2022 ДП «НАЕК «Енергоатом» сплатило на користь ПрАТ «Електропівденмонтаж-10» 2000000,00 грн з призначенням платежу «технічне переоснащення САЕ енергоблок №2, Акт №561 від 30.11.2021, д.23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 16.11.2021».

За Актом звірки взаємних розрахунків заборгованість АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» перед ПрАТ «Електропівденмонтаж-10» станом на 31.03.2023 становить 5 952 063,11 грн.

Господарський суд Запорізької області ухвалою від 18.07.2024 відкрив провадження у справі № 908/1841/24 про банкрутство ПрАТ «Електропівденмонтаж-10».

05.09.2024 до суду від АТ «НАЕК «Енергоатом» надійшло клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, в якому відповідач просив суд витребувати у ПрАТ «Електропівденмонтаж-10» оригінали договору на виконання робіт № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021 з додатками, додаткові угоди до договору № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021 з додатками, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № 561 від 30.11.2021 та № 589 від 15.12.2021.

Відповідно до ухвали суду від 04.10.2024 клопотання АТ «НАЕК «Енергоатом» про витребування оригіналів письмових доказів задоволено, витребувано у ПрАТ «Електропівденмонтаж-10» оригінали договору на виконання робіт №23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021 з додатками, додаткові угоди до договору № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021 з додатками, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № 561 від 30.11.2021 та № 589 від 15.12.2021. Підготовче засідання відкладено до 15.10.2024 з урахуванням заперечень відповідача, йому запропоновано надати контррозрахунок заявлених позивачем вимог.

11.10.2024 від позивача до суду надійшла заява, якою повідомлено про неможливість подати витребувані судом докази, оригінали запитуваних документів залишились на тимчасово окупованій території у місті Енергодар, які ймовірно знищені російськими терористами.

Короткий зміст рішення та постанови судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.11.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025, позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з АТ «НАЕК «Енергоатом» на користь ПрАТ «Електропівденмонтаж-10» 5 952 063,11 грн основного боргу, 458 290,95 грн трьох процентів річних і 2 293 085,14 грн інфляційних втрат, нарахованих за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором.

Суди на підставі наданих позивачем доказів, як-то копії акта звірки взаєморозрахунків, договору і довідок про остаточну вартість виконаних робіт, платіжних документів про часткову оплату вартості робіт, дійшли висновку про виконання позивачем у листопаді-грудні 2021 року на замовлення відповідача на підставі умов договору № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 робіт, загальна вартість яких становить 7 952 063,11 грн.

Заперечення відповідача проти задоволення позову через відсутність первинних документів, суди відхили, застосувавши стандарт доказування «вірогідності доказів» дійшли висновку про виконання позивачем визначених умовами договору робіт та не повну оплату відповідачем їх вартості.

Суди також частково задовольнили вимоги позивача про стягнення з відповідача встановленої положеннями статті 625 ЦК України міри відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

АТ «НАЕК «Енергоатом» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 у справі, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу (ПрАТ «Електропівденмонтаж-10») у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження зазначає обставини, визначені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 925/1027/15, від 03.08.2023 у справі №910/17281/21, від 19.02.2020 у справі № 915/411/19.

Також зазначає про порушення судами норм процесуального права, ухвалення рішення на підставі недопустимих доказів. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанції встановили обставини, що мають суттєве значення, та зробили висновки щодо розміру боргу за виконані роботи на підставі недопустимих доказів, в зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують предмет спору саме за цими документами, як у позивача, так і у відповідача, на підставі неналежним чином засвідчених копій.

Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

ПрАТ «Електропівденмонтаж-10» подало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її вимог та доводів, вважає, що рішення та постанова у даній справі ухвалені з повним додержанням норм матеріального права, з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 300 ГПК України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального права та дотримання норм процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

Судами встановлено, що спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором № 23077-УКБ/20-121-01-21-10868 від 05.11.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з приписами статей 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 525, частина перша статті 526 ЦК України).

Частиною першою статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина друга статті 837 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина перша статті 846 ЦК України).

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги суди в оскаржуваних судових рішеннях зазначили, що в пункті 2.5 договору сторони погодили, що оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки замовником. Оплата замовником частини ціни робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється з моменту реєстрації підрядником належним чином оформленої податкової накладної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Зазначивши, що довідка № 561 про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 7443360,59 грн підписана сторонами 30.11.2021, замовник повинен був сплатити вартість виконаних робіт не пізніше 31.01.2.2022, довідка № 589 про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 7 952 063,11 грн (в тому числі за звітний місяць 508 382,52 грн) підписана сторонами 15.12.2021, суди дійшли висновку, що строк виконання замовником зобов`язання з оплати виконаних підрядником робіт на момент пред`явлення позову у даній справі настав.

У зв`язку з частковою оплатою вартості виконаних за договором робіт, що підтверджується платіжною інструкцією № 10104 від 31.10.2022, заборгованість відповідача перед позивачем на момент пред`явлення позову у даній справі складала 5 952 063,11 грн, що також підтверджується підписаним сторонами актом звірки станом на 31.03.2023.

Суд прийняв до уваги надані позивачем пояснення щодо відсутності у нього оригіналів первинної документації, яка підтверджує вартість виконаних за договором робіт, які залишились за місцем виконання робіт у м. Енергодарі, розташованого на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим відсутня можливість надати їх на огляд суду.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог наполягав на тому, що позивач не може надати ні йому, ні суду, оригінали первинних документів на підтвердження належного виконання на ВП «Запорізька АЕС» в м.Енергодар робіт протягом листопада-грудня 2021 року на заявлену позивачем суму, про що між сторонами договору нібито погоджено довідки № 561 та № 589 про вартість виконаних будівельних робіт.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач надав суду контррозрахунок, зазначаючи про недоведеність позивачем факту виконання робіт на ВП «Запорізька АЕС» в заявленому до стягнення розмірі з огляду на відсутність оригіналів первинних документів, не заперечує при цьому сам факт виконання робіт.

Згідно пункту 4.1. Договору підрядник щомісячно в строк до 20 числа, надає замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) в 4 екземплярах.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Тобто, за загальним правилом, фактом підтвердження господарської операції є первинні документи (наприклад, акти надання послуг тощо).

Втім, сама по собі відсутність первинних документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю (правова позиція Верховного Суду відображена у постанові від 10.12.2020 у справі №910/14900/19).

До матеріалів справи позивачем надано копію акта звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2023, що підписаний між позивачем та ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС у березні 2023 року. З вказаного акта вбачається, що сторони договору підтвердили, що станом на 31.03.2023 за договором у ВП ЗАЕС наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 5 952 063,11 грн.

Згідно з чинним законодавством України, акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов`язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов`язку. Проте, в розумінні статей 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Згідно статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Колегія суддів констатує, що в оскаржуваних рішеннях з посилання на стандарт вірогідності доказів суди дійшли висновку, що визначені умовами договору роботи скоріш були виконані, аніж не були, а їх вартість підтверджується підписаними сторонами довідками про вартість і актом звіряння.

При цьому вказали, що відсутність оригіналів первинних документів при наявності належним чином завірених копії, не може бути достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів зазначає, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Водночас, враховуючи, що ні позивач, ні відповідач не мають оригіналів документів, які б підтвердили або спростували виконані позивачем будівельно-монтажні роботи за договором, їх вартість та об`єм, тобто, первинних документів, суди ухвалили рішення на підставі копій документів, доданих до позовної заяви, як то копії договору та додаткові угоди до нього, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат № 561 і № 589, акта звірки, податкової декларація з податку на додану вартість, не перевіривши та не поставивши під сумнів відповідність наданих позивачем копій оригіналам з метою дотримання вимог статті 91 ГПК України.

При цьому залишились без відповідного реагування з боку судів заперечення відповідача проти прийняття до уваги поданих позивачем сканованих договору № 23077- УКБ/20-121-01-10868 та довідок № 561 від 30.11.2021 та № 589 від 15.12.2021, як доказів, без дослідження їх оригіналів або копій, належним чином посвідчених позивачем, при встановленні фактів виконання робіт за договором та наявності заборгованості саме за наданими довідками, які входять до предмету доказування.

Суди належним чином не дослідили наявність взаємозв`язку між доказами, які зазначені в оскаржених рішеннях, з обставинами, на які посилався позивач, не надали належної оцінки цим доказам на предмет їх належності та допустимості в розрізі обставин, на підтвердження яких позивач надав ці докази.

Запропонувавши відповідачу в ухвалі від 04.10.2024 надати контррозрахунок заявлених позивачем вимог, окремо з основного боргу, 3% річних та втрат від інфляції, суд першої інстанції залишив поза увагою наданий відповідачем контррозрахунок заборгованості, який відповідач просив залучити до справи та ухвалити рішення з урахуванням його позиції.

Водночас, відповідач в обґрунтування свої позиції зазначав, що строк оплати суми ПДВ за договором ще не настав, а сума податку не підлягає включенню до суми боргу при обчислення 3% та інфляційних втрат, враховуючи, що позивач застосовує касовий метод нарахування ПДВ. У зв`язку з чим, за доводами відповідача, є необґрунтованим нарахування інфляційних втрат на загальну суму боргу 7 952 063,11 грн за лютий 2022 року, оскільки за довідкою від 15.12.2021 строк оплати на суму 508385,52 грн настав 14.02.2022 включно, а в лютому 2022 року 28 календарних днів. В такому випадку за неповний місяць інфляційна складова борг не повинна враховуватись.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, судами не встановлювались обставини того, що саме відповідач (ДП «НАЕК «Енергоатом») є таким, що допустив прострочення виконання зобов`язання за договором, оскільки відповідач був стороною договору через свій відокремлений підрозділ (Запорізька АЕС), та чи був обізнаний про хід його виконання.

Водночас з огляду на предмет і підстави заявленого позову важливим є встановлення моменту, з якого відповідач міг бути обізнаний про наявність заборгованості у ВП «Запорізька АЕС» перед позивачем.

Верховний Суд акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Частиною п`ятою статті 236 ГПК передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають вимогам процесуальних норм щодо повноти дослідження обставин справи та застосування категорій стандартів доказування.

В оскаржуваних рішеннях суди навели лише обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, проте не надали належної оцінки поданим позивачем доказам на підтвердження цих вимог, як і не надали оцінки доводам відповідача, наведеним в спростування доводів позивача із зазначенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Наведене в сукупності свідчить, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду цієї справи та ухваленні оскаржуваних судових рішень не дотримались вимог статей 74, 86, 236, 269 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів, а також із застосуванням усіх наданих їм процесуальним законом повноважень.

За наведених обставин, колегія суддів вважає частково обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується з тими доводами скаржника, які відповідають висновкам, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови.

Відсутність у суду касаційної інстанції процесуальної можливості дослідження доказів та встановлення обставин справи унеможливлює прийняття Верховним Судом рішення по суті справи, а тому прийняті у справі рішення та постанову судів першої та апеляційної інстанції слід скасувати з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково та передати справу повністю або частково на новий розгляд, у тому числі за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

Враховуючи викладене, визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів доходить висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у цій постанові, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, та в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задовольнити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 05.11.2024 у справі №908/1841/24(908/1261/24) скасувати.

3. Справу № 908/1841/24(908/1261/24) направити на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік

Судді О.В. Васьковський

В.Я. Погребняк