Справа № 909/959/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.08.2025 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гули У. І., розглянувши матеріали позовної заяви № 6922/25 від 07.08.2025

за позовом: Фізичної особи-підприємця Томич Андрія Ярославовича, АДРЕСА_1

до відповідача: Фірми "Oliver Stirbu & Henningmashinen" Handelsregister: НRA 92793 Herolzer Str.8, 36381 Schluchtern-Ahlersbach, Deutschland

про: стягнення заборгованості в сумі 567 653, 25 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Фізична особа-підприємець Томич Андрій Ярославович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фірми "Oliver Stirbu & Henningmashinen" про стягнення боргу у розмірі 14500 Євро.

В обґрунтування позовних вимог фізична особа-підприємець Томич Андрій Ярославович вказує, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором купівлі № LS230350 від 30.01.2023 було перераховано відповідачу в якості передоплати за товар кошти у розмірі 14500 Євро, однак Фірмою "Oliver Stirbu & Henningmashimen" не було поставлено оплачений товар, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача вказаної суми попередньої оплати в судовому порядку.

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В той же час, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В поданій до суду позовній заяві Фізична особа-підприємець Томич Андрій Ярославович заявлено одну вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача коштів у розмірі14500 Євро.

Абзацом 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком Українина день сплати.

Таким чином, оскільки ціна позову визначена Фізичною особою-підприємцем Томич Андрієм Ярославовичем у іноземній валюті, то відповідно позивач повинен сплатити судовий збір в гривневому еквіваленті з урахуванням офіційного курсу гривні до Євро, встановленого Національним банком України на день сплати.

За інформацією з офіційного сайту Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=20.06.2025&period=daily) станом на 20.06.2025 (дата сплати позивачем судового збору за платіжною інструкцією №1410 від 20.06.2025) офіційний курс гривні до Євро становив: 1,00 Євро =47,8590 грн. Отже, до сплати підлягає судовий збір у розмірі 10 409,33 грн.

Однак, позивач не виконав вимог вказаних норм, оскільки надана суду платіжна інструкція №1410 від 20.06.2025 на суму 8514,81 грн. не є належним доказом сплати судового збору за звернення до господарського суду з даним позовом у визначеному законом розмірі.

Згідно з ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.91 цього Кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Згідно з ч.3 ст.12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст.10 ГПК України, суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", що набрав чинності 16.07.2019, встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

Частиною 1, 6 ст. 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", у судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.

Дослідивши додані до позовної документи, суд звертає увагу, що частина додатків викладені на німецькій мові без перекладу на українську мову, посвідченого у встановленому порядку.

Згідно з ст. 79 Закону України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Відповідно до пункту 7 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставленням підпису та печатки нотаріуса.

Отже, документи, які додані позивачем до позову та які складені іншою мовою ніж державна, мають бути з перекладом на українську мову, який має бути нотаріально засвідчений та, у разі наявності вказаних вище обставин, прошитий.

Крім того, у суду відсутні докази того, що відповідач зареєстрований саме за вказаною у позові адресою та не є ліквідованим на час подання позову. Відповідач є нерезидентом та не зареєстрований за законодавством України, місцезнаходження та реєстрація останнього значиться в Федеративній Республіці Німеччини.

Приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, з метою підтвердження факту реєстрації Фірми "Oliver Stirbu & Henningmashinen" в Федеративній Республіці Німеччини, а також підтвердження місця її реєстрації (знаходження) постає необхідність у поданні відповідних документів.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з викладеного вище, керуючись ч.2 ст.164, ч.ч.1-2 ст.174, ст.234 ГПК України

ухвалив:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця Томич Андрія Ярославовича до Фірми "Oliver Stirbu & Henningmashinen" про стягнення боргу у розмірі 14500 Євро залишити без руху.

Встановити строк і спосіб для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом:

- надання суду доказу доплати судового збору у розмірі 1894,52 грн.

- надання суду нотаріально засвідченого перекладу на українську мову копій документів, доданих до позовної заяви та які викладені іншою мовою, ніж державна.

Рекомендувати надання суду підтвердження реєстрації Фірми "Oliver Stirbu & Henningmashinen" в Федеративній Республіці Німеччини, а також відомостей про місце реєстрації (знаходження) юридичної особи відповідача, перекладені українською мовою із нотаріальним засвідченням.

Роз`яснити, що відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Учасники справи можуть отримувати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud5010/ та на веб-сторінці Єдиного державного реєстру судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 11.08.2025 .

Суддя У. І. Гула