ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2025 р. Справа№ 920/167/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.»

на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025

у справі №920/167/25 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Сумського обласного центру зайнятості

до Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

про стягнення 240 100, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року Сумський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» про стягнення коштів мікрогранту у розмірі 240 100, 00 грн на рахунок Акціонерного товариства «Ощадбанк».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (надалі-Порядок), та умови договору про надання мікрогранту, до якого відповідач приєднався шляхом підписання заяви від 21.11.2023. Отже, з метою повернення виплачених Фермерському господарству «Шерстюк Є.В.» грошових коштів мікрогранту у розмірі 240 100,00 грн, у позивача виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства «ШЕРСТЮК Є.В.» кошти мікрогранту в розмірі 240 100,00 грн на спеціальний рахунок, відкритий для операцій надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (код отримувача 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: Акціонерне товариство «Ощадбанк», рахунок отримувача: UA2000001).

Стягнуто з Фермерського господарства «ШЕРСТЮК Є.В.» на користь Сумського обласного центру зайнятості витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 601,50 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань в частині не створення робочих місць протягом 6-ти місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та не працевлаштування на них осіб згідно з умовами Порядку. У зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов висновку про повернення Фермерським господарством «ШЕРСТЮК Є.В.» отриманої суми мікрогранту враховуючи вимоги ч. 1 ст. 526 та ст. 629 Цивільного кодексу України, п. 7 розділу VII договору на отримання мікрогранту та п. 21 Порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 07.05.2025 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає прийняте рішення незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального права.

Скаржник посилається на те, що реалізація бізнес-плану триває до 14.12.2023, тому на теперішній час не можна визначити суму податкових платежів, яка повинна покривати суму мікрогранту. Отже, вважає, що право на стягнення суми коштів за грантом може бути реалізоване після строку реалізації.

Також апелянт зазначає, що за період з листопада 2023 року по грудень 2024 року ФГ «Шестюк Є.В.» фактично сплатив до бюджету єдиного податку на суму 150 224,26 грн., що менше за суму отриманого мікрогранту на 89 875,74 грн (240 100,00 грн 150 224,26 грн).

Апелянт вважає, що тільки після завершення строку проекту можна підрахувати суму сплачених отримувачем гранту податків та встановити грошову суму, яка підлягає поверненню як різниця між сумою отриманого гранту та сумою сплачених податків та зборів. Тому, на думку апелянта, безпідставними є вимоги позивача про стягнення коштів мікрогранту у сумі 240 100,00 грн.

Крім того, апелянт зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що грошові кошти у сумі 240 100,00 грн перераховані Фермерському господарству.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу 06.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Сумського обласного центру зайнятості надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає, що апелянтом не доведені обставини, на які він посилається та наводить власні доводи на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

13.06.2025 від третьої особи до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого підтверджено факт зарахування АТ «Ощадбанк» на рахунок відповідача коштів у сумі 240 100,00 грн з призначенням платежу «Зарахування коштів мікрогранту згідно з Постановою КМУ №738 від 21.06.2022».

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, зазначає про відсутність порушень зі сторони АТ «Ощадбанк» та просить ухвалити рішення з урахуванням норм чинного законодавства та пояснень банку. А також просить суд здійснювати розгляд справи №920/167/25 без участі представника третьої особи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 передано на розгляд судді Майданевича А.Г., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 залишено без руху, з підстав неподання доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та доказів наявності зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.

23.05.2025 від апелянта надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №29МК-02АВ-3С7Н-0Т5Е від 22.05.2025 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 321,80 грн та докази, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та доказів наявності зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, апеляційну скаргу Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25, ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронних кабінетів позивача та третьої особи, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №032 - відповідача, і закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №920/167/25 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

08.08.2023 ФГ «Шерстюк Є.В.», в особі директора Шерстюка Євгена Володимировича, звернувся через Єдиний державний вебпортал електронних послуг «Дія» із заявою №812ЕХК на отримання мікрогранту на власну справу на умовах Порядку №738.

За бізнес-планом ФГ «Шерстюк Є.В.» сума запиту на мікрогрант склала 240100,00 грн. для розвитку сільськогосподарського господарства, придбання обладнання - плуга.

Наказом Державного центру зайнятості №191 від 14.11.2023 наданий мікрогрант на власну справу ФГ «Шерстюк Є.В.» на умовах Порядку №738.

Додатком №6 до наказу Державного центру зайнятості від 14.11.2023 №191 визначено список заявників, які отримали позитивне рішення комісії Державного центру зайнятості та набрали найбільшу сукупну кількість балів, у межах наявної граничної суми мікрогрантів, визначеної Мінекономіки, у період з 31.07.2023 по 13.08.2023.

Серед заявників, яким схвалений грант, заява відповідача №812ЕХК за порядковим номером 19 підсумковий скоринговий бал 179 із сумою виплати гранту 240 100,00 грн (Сумська область).

21.11.2023 ФГ «Шерстюк Є.В.» до АТ «Ощадбанк» подана заява про приєднання до договору про надання мігрогранту.

Форма договору про надання мікрогранту затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969.

Вказаний договір в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ «Ощадбанк» заяви про приєднання до умов цього договору, який укладається між Державним центром зайнятості (далі - ДЦЗ), з однієї сторони та суб`єктом господарювання - отримувачем, з іншої сторони, щодо якого ДЦЗ прийняв рішення про надання мікрогранту та який приєднався до умов цього договору.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу III договору про надання мікрогранту розмір мікрогранту, який надається отримувачу відповідно до цього договору обумовлений бізнес-планом, визначається відповідно до прийнятого ДЦЗ рішення про надання мікрогранту та зазначається у заяві про приєднання. Мікрогрант надається у безготівковому вигляді у національній валюті України шляхом зарахування коштів на рахунок отримувача через Уповноважений банк у строки та порядку, визначені договором про взаємодію та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 (надалі - Порядок). Уповноважений банк забезпечує оплату витрат отримувача на цілі, визначені у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V договору та передбачені бізнес-планом.

Уповноваженим банком згідно з визначеннями, наведеними у розділі І договору про надання мікрогранту, є АТ «ОЩАДБАНК», який діє на підставі договору про взаємодію згідно з Порядком і забезпечує укладання цього договору, а також окрему взаємодію його сторін в процесі виконання договору.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV договору про надання мікрогранту, використання коштів мікрогранту здійснюється за цільовим призначенням, яке обумовлене умовами його надання, визначається бізнес-планом та повинно відповідати цілям, визначеним у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору. Отримувач використовує кошти мікрогранту за цільовим призначенням протягом шести місяців з дати його отримання (зарахування на рахунок отримувача).

За умовами п. 4 розділу IV договору про надання мікрогранту для використання коштів мікрогранту та оплати ними витрат отримувача, що відповідають цільовому призначенню мікрогранту, визначеному у бізнес-плані відповідно до пункту 3 розділу V цього договору та передбаченому бізнес-планом, отримувач подає до Уповноваженого банку рахунок-фактуру (рахунок, квитанція, накладна тощо) та договір, укладений між отримувачем і постачальником (продавцем) обладнання, сировини та матеріалів тощо. На підставі таких документів Уповноважений банк забезпечує проведення операції з оплати витрат, які відповідають цільовому призначенню мікрогранту та бізнес-плану.

Пунктом 7 розділу IV договору передбачено, що у разі невикористання отримувачем коштів мікрогранту протягом шести місяців з дати його отримання або використання коштів мікрогранту не в повному обсязі протягом зазначеного періоду, невикористані кошти протягом трьох операційних днів після завершення цього строку повертаються Уповноваженим банком на:

реєстраційний рахунок загального фонду Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до державного бюджету в установленому порядку - для коштів, наданих із загального фонду державного бюджету;

спеціальний реєстраційний рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі - для коштів, наданих зі спеціального фонду державного бюджету;

на рахунок Фонду - для мікрогрантів, наданих за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до п. 1 розділу V договору про надання мікрогранту обов`язковою умовою є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається в заяві про приєднання, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як на 24 місяці.

Згідно із п. 2 розділу VІ договору про надання мікрогранту передбачено, що отримувач мікрогранту зобов`язується використати кошти мікрогранту для реалізації бізнес-плану на умовах, визначених Порядком та цим договором; виконати обов`язкову умову визначену Порядком; не використовувати кошти мікрогранту на цілі, відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані відповідно до п. 3 розділу V цього договору тощо.

Отримувач несе відповідальність та ризики, пов`язані із використанням коштів мікрогранту та реалізацією бізнес-плану (п. 5 розділу VІІ договору про надання мікрогранту).

Укладання договору внаслідок приєднання ФГ «Шерстюк Є.В.» до його умов передбачає надання мікрогранту сумою 240 100, 00 грн, що перераховується на рахунок відповідача НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

Таким чином, 21.11.2023 відповідач прийняв зобов`язання отримувача мікрогранта за договором про надання мікрогранту.

14.12.2023 на спеціальний рахунок ФГ «Шерстюк Є.В.» в АТ «Ощадбанк» зараховані кошти мікрогранту сумою 240 100, 00 грн., що підтверджено витягом з електронного реєстру мікрогрантів.

Згідно з пунктом 3 розділу IV договору отримувач реалізує бізнес-план протягом строку, визначеного в ньому. Бізнес-план ФГ «Шерстюк Є.В.» підлягав реалізації протягом 36 місяців з дня зарахування коштів мікрогранту на рахунок.

Строк реалізації проекту за договором про надання мікрогранту ФГ «Шерстюк Є.В.» - до 14.12.2026 (+ 3 роки з дня зарахування коштів мікрогранту на рахунок).

За перебігом 6 місяців реалізації ФГ «Шерстюк Є.В.» бізнеспроєкту, 12.07.2024 Сумською філією Сумського обласного центру зайнятості перевірено виконання відповідачем умов договору про надання мікрогранту.

Актом від 12.07.2024 №102 засвідчено порушення абзацу 3 пункту 20 Порядку №738 (у редакції чинній на момент події) та пункту 1 розділу V договору про надання мікрогранту - не виконано обов`язкову умову - не створено 2 робочих місць та не працевлаштувано на них осіб протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача мікрогранту.

Згідно з абзацом 8 пункту 20 Порядку №738 (у редакції чинній на момент події) у разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

Позивачем прийнято рішення про повернення коштів мікрогранту, 31.07.2024 позивачем на адресу реєстрації відповідача надіслано претензію від 31.07.2024 №05/1012 про повернення повної суми мікрогранту, відповідно до якої позивач вказує про те, що сума мікрогранту 240 100,00 грн вважається заборгованістю відповідача, яка підлягає поверненню у повному обсязі на рахунок AT "Ощадбанк".

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує, що відповідачем не було виконано умов Порядку та договору про надання мікрогранту, тому надані йому кошти мікрогранту у розмірі 240 100,00 грн підлягають поверненню на рахунок АТ «ОЩАДБАНК».

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду, яке переглядається, підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності.

Підстави та порядок застосування засобів державної підтримки суб`єктів господарювання визначаються законом (ч. 3 ст. 16 ГК України).

Статтею 48 ГК України визначено, що з метою створення сприятливих організаційних та економічних умов для розвитку підприємництва органи влади на умовах і в порядку, передбачених законом, зокрема, сприяють підприємцям в організації матеріально-технічного забезпечення та інформаційного обслуговування їх діяльності, підготовці кадрів; подають підприємцям інші види допомоги. Держава сприяє розвитку малого підприємництва, створює необхідні умови для цього.

Правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» надання фінансової державної підтримки здійснюється спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва, іншими органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, Українським фондом підтримки підприємництва та іншими загальнодержавними фондами, регіональними та місцевими фондами підтримки підприємництва. Фінансова державна підтримка надається за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Основними видами фінансової державної підтримки є: 1) часткова компенсація відсоткових ставок за кредитами, що надаються на реалізацію проектів суб`єктів малого і середнього підприємництва; 2) часткова компенсація лізингових, факторингових платежів та платежів за користування гарантіями; 3) надання гарантії та поруки за кредитами суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) надання кредитів, у тому числі мікрокредитів, для започаткування і ведення власної справи; 5) надання позик на придбання і впровадження нових технологій; 6) компенсація видатків на розвиток кооперації між суб`єктами малого і середнього підприємництва та великими підприємствами; 7) фінансова підтримка впровадження енергозберігаючих та екологічно чистих технологій; 8) інші види не забороненої законодавством фінансової державної підтримки.

Порядок використання коштів державного бюджету для фінансової державної підтримки суб`єктів малого і середнього підприємництва затверджується відповідно до вимог бюджетного законодавства.

Пунктом 1 Порядку визначено, що метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу. Джерелами фінансування надання мікрогрантів отримувачам є кошти: Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд); державного бюджету, у тому числі кошти, що надходять на рахунок Мінекономіки "Фонд підтримки малого та середнього бізнесу", відкритий у Національному банку, на який зараховуються добровільні внески (благодійні пожертви) від фізичних та юридичних осіб приватного права та/або публічного права в національній та іноземній валюті.

Надання передбачених цим Порядком мікрогрантів може здійснюватися разом з державною підтримкою, яка може надаватися відповідно до законодавства місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями на підставі регіональних та місцевих програм розвитку малого і середнього підприємництва за рахунок коштів місцевих бюджетів. З метою спільного надання державної підтримки, передбаченої цим Порядком і регіональними та місцевими програмами розвитку малого і середнього підприємництва, Державний центр зайнятості укладає договори про співробітництво з відповідними місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями, в яких визначаються основні умови виконання зазначених регіональних та місцевих програм.

Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості.

Розмір мікрогранту, який надається одному отримувачу, визначається відповідно до його запиту, але не менше 50 000 грн та не перевищує: 150 000 грн у випадку зобов`язання отримувача створити одне робоче місце після отримання мікрогранту та прийняття на нього працівника на умовах, визначених цим Порядком; 250 000 грн у випадку зобов`язання отримувача створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників на умовах, визначених цим Порядком (п. 4 Порядку).

Абзацом 2 п. 6 Порядку передбачено, що надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом шостим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Державним центром зайнятості в межах обсягу коштів, передбачених в бюджеті Фонду на поточний бюджетний період за відповідним напрямом, через уповноважений банк відповідно до договору про взаємодію між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (договір № 2/19-23 від 13.03.2023).

Пунктом 17 Порядку передбачено, що рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості протягом 15 робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає результати перевірки ділової репутації отримувача та відомостей, зазначених у заяві, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію.

Відповідно до п. 20 Порядку для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання. У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів. Обов`язковою умовою договору мікрогранту є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.

У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.

Відповідні рішення про повернення приймаються регіональними центрами зайнятості. Уповноважений банк протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на: реєстраційний рахунок загального фонду Мінекономіки, відкритий у Казначействі, для подальшого їх перерахування до державного бюджету в установленому порядку - для коштів, наданих із загального фонду державного бюджету; спеціальний реєстраційний рахунок Мінекономіки, відкритий у Казначействі, - для коштів, наданих із спеціального фонду державного бюджету; на рахунок Фонду - для мікрогрантів, наданих за рахунок коштів Фонду. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства.

За положеннями п. 21 Порядку Державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості (далі - центр зайнятості) здійснює моніторинг та контроль виконання умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку. Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади.

У разі неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, кошти в сумі, що дорівнює сумі коштів мікрогранту, використаної не за цільовим призначенням, протягом одного місяця повертаються отримувачем на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого їх перерахування на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту. Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.

У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 цього Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач задля отримання мікрогранту на ведення власної справи звернувся через портал «Дія» до центру зайнятості із заявою на отримання мікрогранту у розмірі 240 100,00 грн, у якій вказав про те, що ним буде працевлаштовано двох працівників.

На виконання вимог Порядку позивачем здійснено перевірку виконання зобов`язань суб`єктом господарювання (відповідачем) у зв`язку із отриманням мікрогранту та встановлено, що відповідач свої зобов`язання не виконав, не працевлаштував жодного працівника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань на виконання вимог Порядку та договору про надання мікрогранту, що має наслідком повернення відповідачем отриманої суми мікрогранту на підставі п. 8 розділу VII договору на отримання мікрогранту та п. 21 Порядку.

Відповідач, у свою чергу, не заперечив свого обов`язку із повернення отриманих коштів мікрогранту та обставин невиконання умов Порядку та договору в частині створення робочих місць, однак посилався на ряд обставин, які унеможливили виконання вказаних умов у визначений строк.

Як встановлено судом, відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що реалізація бізнес-плану триває до 14.12.2026, тому станом на сьогодні не можна визначити суму податкових платежів, яка повинна покривати суму мікрогранту.

Такі доводи, колегія суддів вважає помилковими та такими, що суперечать положенням Порядку №738, затвердженого Постановою Кабінету

Міністрів України №?738 від 21.06.2022, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №738).

Так, строк реалізації бізнес-плану (до 14.12.2026) має значення лише для оцінки достатності суми сплачених податків, проте не відміняє обов`язковість виконання інших умов договору. Саме тому законодавством і встановлено окремі строки для виконання кожного зобов`язання: 6 місяців - на створення робочих місць; 24 місяці - на збереження працевлаштування; 3 роки - на досягнення обсягу податків, що відповідає сумі мікрогранту.

Відповідно до пункту 20 Порядку №738, отримувач мікрогранту зобов`язаний виконати низку умов протягом трирічного строку реалізації проєкту. Зокрема, це: створення визначеної кількості нових робочих місць у шестимісячний строк з дня зарахування коштів; працевлаштування осіб на ці місця строком не менше ніж 24 місяці; та сплата податків, зборів та єдиного соціального внеску за себе або працівників.

Абзацом третім пункту 20 Порядку №738 передбачено, якщо за підсумками трирічного строку реалізації проєкту сума фактично сплачених податків і зборів, а також єдиного внеску, буде меншою за суму наданого мікрогранту, тоді отримувач зобов`язаний повернути різницю до державного бюджету. Зазначене має відбутися не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому завершується трирічний строк реалізації проєкту.

Це положення застосовується виключно у випадку, якщо договір про надання мікрогранту належно виконується отримувачем. У разі ж невиконання цих вимог умови договору вважаються порушеними.

Враховучи наведене, доводи апелянта про передчасність стягнення є безпідставними, оскільки не враховують факту порушення умов договору та Порядку №738. Тому правомірним є висновок суду першої інстанції про стягнення суми гранту на користь Сумського обласного центру зайнятості.

Стосовно створення робочих місць колегія суддів наголошує, що як було зазначено вище згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку №738, мікрогрант у розмірі понад 150 000 грн, але не більше 250 000 грн, надається за умови створення двох робочих місць.

У заяві про приєднання та бізнес-плані ФГ «Шерстюк Є.В.» зазначено зобов`язання створити 2 робочих місця, що також підтверджено умовами пункт 1 розділу V договору.

Відповідно до пункту 20 Порядку №738 та пункту 6 розділу VII договору, у разі невиконання обов`язкової умови - зокрема щодо створення робочих місць - отримувач зобов`язаний повернути повну суму мікрогранту або її частину. У такому випадку сума мікрогранту вважається заборгованістю, що підлягає стягненню в судовому Порядку №738, що передбачено пунктом 8 розділу VII договору.

Однією з ключових умов отримання мікрогранту є створення визначеної кількості робочих місць у шестимісячний строк з моменту надходження коштів на рахунок отримувача. Ця умова є прямою вимогою договору про надання мікрогранту, а також Порядку №738. Саме дотримання цього строку визначає допустимість збереження коштів у розпорядженні отримувача. Відкладене або часткове виконання цієї умови суперечить правовим вимогам державної підтримки, яка спрямована на оперативне створення нових робочих місць.

Щодо доводів відповідача про часткову сплату податків, то вони є неспроможними та відхиляються колегією суддів, оскільки обов`язок повернути різницю між сплаченими податками та сумою мікрогранту виникає у разі дотримання всіх інших умов, зокрема, створення робочих місць.

Доводи відповідача стосовно відсутності підтвердження отримання коштів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у матеріалах справи наявні докази зарахування коштів мікрогранту, зокрема, витяг з реєстру мікрогрантів, де зазначено суму, дату та час зарахування коштів. В апеляційній скарзі апелянтом визнається, що мікрогрант ним був використаний для придбання плуга, тобто фактичне отримання та використання коштів не заперечується.

Крім того, АТ «Ощадбанк» підтверджено, що 14.12.2023 на рахунок мікрогранту Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» банком були зараховані кошти в сумі 240 100,00 грн з призначенням платежу «Зарахування коштів мікрогранту згідно Постанови КМУ №738 від 21.06.2022».

Також банком зазначено, що кошти мікрогранту в загальній сумі 240 100,00 грн Фермерським господарством «Шерстюк Є.В.» за цільовим призначенням були використані на придбання обладнання.

Таким чином доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані судом такими, що спростовують обов`язок Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» повернути позивачу отримані кошти мікрогранту.

Доказів повернення відповідачем отриманих коштів мікрогранту у розмірі 240 100,00 грн матеріали справи не містять.

Виходячи з матеріалів справи в їх сукупності, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів порушень позивачем умов надання коштів мікрогранту, місцевий господарський суд дійшов правильного обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Шерстюк Є.В.» на рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 18.04.2025 у справі №920/167/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №920/167/25 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун