ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"11" серпня 2025 р. Справа №914/1295/16
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б.
Скрипчук О.С.
на рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 (повний текст рішення складено 15.07.2016, суддя Трускавецький В.П.)
у справі №914/1295/16
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване будівельне управління-14", м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю В "Будівельник", с. Воютичі, Самбірський р-н., Львівська обл.,
про визнання права власності та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні нерухомим майном
Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі №914/1295/16 позов задоволено частково. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване будівельне управління-14" право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою місто Львів, вулиця Авіаційна, 7, а саме: 1/10 частини адмінбудинку літ.А-2, площею 312,6 м.кв., що становить 31,26 м.кв.; 9/10 частини будівлі побутового корпусу літ. Е-1, площею 43,1 м.кв., що становить - 38,79 м.кв.; 1/10 частини складу літ.3-1, площею 272,0 м.кв., що становить - 27,2 м.кв.; навіс літ.И-1, площею 95,6 м.кв.; 1/10 частини складу літ.Ї-1, площею 293,0 м.кв., що становить - 29,3 м.кв.; 1/10 частини гаражу літ.М-1, площею 503,4 м.кв., що становить - 50,34 м.кв.; склад літ.Є-1, площею 29,3 м.кв.; навіс літ.К-1, площею 173,4 м.кв.; акумуляторна літ.Л-1, площею 34,1 м.кв.; адміністративний будинок літ.Н-1, площею 79,5 м.кв.; 1/10 частини котельні літ.О-1, площею 203,1 м.кв., що становить - 20,31 м.кв.; 1/10 частини гаражів літ.П-1, площею 399,7 м.кв., що становить 39,97 м.кв.; 1/10 частини їдальні літ.Р-1, площею 399,6 м.кв., що становить - 39,96 м.кв.; 1/10 частини складу літ.С-1, площею 345,6 м.кв., що становить - 34,56 м.кв.; 1/10 частини складу літ.У-1, площею 345,6 м.кв., що становить - 34,56 м.кв.; 1/10 частини складу літ.Ф-1, площею 345,6 м.кв., що становить - 34,56 м.кв.; 9/10 частини відкритого складу літ.Х-1, площею 246,8 м.кв., що становить - 222,12 м.кв.; 1/10 частини складу літ.Ц-1 площею 330,6 м.кв., що становить - 33,06 м.кв.; 1/10 частини складу літ.Ч-1, площею 330,6 м.кв., що становить - 33,06 м.кв.; склад літ.А1-1, площею 17,6 м.кв.; навіс літ.Б1-1, площею 34,2 м.кв.; (навіс) склад літ.В1-1, площею 15,5 м.кв.; навіс літ.Ю-1, площею 224,7 м.кв.; 1/10 частини будівлі побутового призначення літ.Щ-2, площею 254,1 м.кв., що становить - 25,41 м.кв.; 1/10 частини приміщення цеху ізоляції літ.Я-2, площею 427,1 м.кв., що становить 42,71 м.кв. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 задоволено апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі № 914/1295/16 та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.08.2024 у справі № 914/1295/16 скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 та ухвалу від 18.09.2023 у справі № 914/1295/16 та направлено cправу до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2024 у справі №914/1295/16 задоволено клопотання заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України про поновлення строку на апеляційне оскарження, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі № 914/1295/16 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою не учасника справи заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі №914/1295/16 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі № 914/1295/16 у частині задоволення позовних вимог ТОВ "СБУ-14" до ТОВ В "Будівельник" про визнання права власності на нерухоме майно та прийнято у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.05.2025 у справі №914/1295/16 скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 та ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 24.10.2024 у справі № 914/1295/16, а cправу передано до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що в цьому випадку передумовою для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника Генерального прокурора, поданою після 15.12.2017, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією Господарського процесуального кодексу України з 15.12.2017, є розгляд та вирішення питання щодо поширення присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Водночас апеляційний суд, поновлюючи ухвалою від 24.10.2024 у цій справі заступнику Генерального прокурора строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 11.07.2016, не врахував положення статті 93 Господарського процесуального кодексу України. Тому Верховний Суд визнав обґрунтованими доводи скаржника щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права при постановленні ухвали про відкриття апеляційного провадження.

01.07.2025 на адресу Західного апеляційного господарського суду від заступника Генерального прокурора надійшли письмові пояснення , в яких останній зазначає, що під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі врахуванню підлягає п.1 ч.2 ст. 261 ГПК України, а річний присічний строк, визначений ст. 93 ГПК України ( у редакції, чинній до 15.12.2017) не поширюється на апеляційну скаргу, подану прокурором у даній справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 справу №914/1295/16 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Галушко Н.А., суддів Бойко С.М. та Желіка М.Б.

07.07.2025 суддею членом колегії Бойко С.М. подано заяву про самовідвід від розгляду апеляційної скарги заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі № 914/1295/16 на підставі п.4 ч.1 ст. 35 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 задоволено заяву судді Бойко С.М. про самовідвід у даній справі №914/1295/16.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 в складі колегії суддів у даній справі суддів Бойко С.М. замінено на суддю Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України №11/3/1-74246вих23 від 06.09.2023 (вх. №01-05/2878/23 від 11.09.2023) залишено без руху та зобов`язано скаржника надати суду обгрунтовані пояснення щодо застосування у даному випадку присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги, визначеного ст. 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), та поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

21.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача поступили письмові пояснення, в яких останній просить відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі № 914/1295/16 з огляду на те, що прокурору було відомо про існування справи №914/1295/16 та наявність підстав для представництва у такій інтересів держави ще з жовтня 2016 року, що підтверджується змістом заяви Генерального прокурора України від 19.10.2016 про залучення до участі у справі №32/77т інших відповідачів.

25.07.2025 на адресу Західного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 11.07.2025 у даній справі про залишення апеляційної скарги Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України без руху від Офісу Генерального прокурора надійшли письмові пояснення, в яких прокурор зазначає, зокрема, що лише після ознайомлення з матеріалами даної справи 17.08.2023 прокурору стало відомо про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, наявність підстав для захисту інтересів держави в особі Міністерства оборони України у даній справі, а річний присічний строк, визначений ст. 93 ГПК України ( у редакції, чинній до 15.12.2017) не поширюється на апеляційну скаргу, подану прокурором у даній справі.

З врахуванням наведених пояснень та вказівок Верховного Суду у даній справі суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Подібна норма міститься і в ст. 2 ГПК України, ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Конституційний принцип забезпечення апеляційного перегляду рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці також неодноразово наголошував на те, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Рішення суду першої інстанції у даній справі, яке оскаржувалося заступником Генерального прокурора, прийняте 11.07.2016, тобто до набрання чинності з 15.12.2017 Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ. Заступник Генерального прокурора звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення місцевого суду від 11.07.2016 лише 06.09.2023.

Згідно з пунктом 13 частини 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, судові рішення, ухвалені до 15.12.2017, тобто до набрання чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України в редакції, чинній з 15.12.2017. Отже, апеляційна або касаційна скарга, подана після 15.12.2017 на судове рішення, прийняте до 15.12.2017, має відповідати вимогам щодо форми, змісту та порядку подання, встановленим Господарським процесуальним кодексом України в редакції, чинній на час звернення з такою апеляційною або касаційною скаргою. Аналогічний висновок наведений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 54/239.

Оскільки оскаржуване в апеляційному порядку рішення Господарського суду Львівської області ухвалене 11.07.2016, то при вирішенні питання щодо строку на апеляційне оскарження такого рішення належить застосовувати норми Господарського процесуального кодексу України, які були чинними на час ухвалення рішення місцевим господарським судом.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Таким чином, згідно зі статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) норми щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції поширювались на апеляційні скарги, подані прокурором, органом державної влади, або органом місцевого самоврядування.

Отже, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду мала бути подана протягом десяти днів. Присічний строк для поновлення строку був встановлений для прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування однин рік із дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

За результатами системного аналізу вказаних норм процесуального права Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати в постанові від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г дійшов висновку, що в такому випадку передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи (яка є органом державної влади), поданою після 15.12.2017, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією Господарського процесуального кодексу України з 15.12.2017, є розгляд та вирішення питання щодо поширення присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Вирішуючи вказане питання, суд апеляційної інстанції відзначає, що частина друга статті 93 ГПК України було викладена у редакції, яка діяла до 14 грудня 2017 року включно та була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення у даній справі (встановлювала річний присічний строк, зокрема, для прокурора), Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» № 4176-VI від 20 грудня 2011 року, який набрав чинності 15 січня 2012 року (далі - Закон № 4176-VI).

Вказаним Законом № 4176-VI також було викладено у новій редакції частину третю статті 297 ЦПК України, якою було передбачено, що незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 виснувала, що абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-V ( положення якої аналогічні за змістом до положень частини другої статті 93 ГПК України в редакції цього ж Закону) стосувався випадків, коли після спливу присічного строку рішення суду першої інстанції оскаржила сторона спору, від імені якої у спірних правовідносинах діяв орган державної влади чи місцевого самоврядування, якщо така сторона брала участь у справі та була належно повідомленою про її розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами, поданими на судові рішення, що ухвалені до 15.12.2017, керується, в тому числі, приписами частини 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017). Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 54/239).

Оскільки у даній справі Заступник Генерального прокурора подав апеляційну скаргу до Західного апеляційного господарського суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, яке не було залучене до участі у справі, присічний річний строк, визначений ст. 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) та ст. 261 ГПК України ( в чинній редакції) не підлягає застосуванню.

Водночас, у разі встановлення винятку, визначеного в пунктах 1, 2 частини 2 статті 261 Господарського процесуального кодексу, суд апеляційної інстанції повинен дослідити поважність причин пропуску строку на подання апеляційної скарги (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 9/430-05-11867).

Заступник Генерального прокурора, звертаючись з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, зазначаючи, що рішенням Господарського суду м. Києва від 04.04.2016 у справі № 32/77т, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020, задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, ДП Львівське будівельно-монтажне управління до ЗАТ Персенківка, ТОВ В Будівельник, ПрАТ Ірокс, ТОВ Галичбудмонтаж про визнання за державою в особі оборонного відомства права власності на нерухоме майно ( будівлі та споруди військового містечка по вул. Авіаційна,7 у м. Львові) та його витребування.

Однак, вивчаючи питання тривалого невиконання рішення суду у справі №32/77т, Офісом Генерального прокурора з`ясовано, що перешкодою до виконання вказаного рішення є реєстрація права власності на більшу частину нерухомого державного майна за ТОВ «СБУ-14» на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі №914/1295/16.

Оскільки Міністерство оборони України, як власник спірного майна, не вживало дієвих заходів до реального виконання судового рішення у справі № 32/77т, Заступником Генерального прокурора 11.08.2023 подано до Господарського суду Львівської області клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №914/1295/16.

Лише після ознайомлення з матеріалами даної справи 17.08.2023 прокурору стало відомо про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, наявність підстав для захисту інтересів держави в особі Міністерства оборони України у даній справі та про те, що останнього не було залучено до участі у даній справі.

Оскільки апеляційна скарга у даній справі подана у встановлений ст. 256 ГПК України строк з моменту ознайомлення прокурора з матеріалами справи, останній просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі №914/1295/16.

Згідно із ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За змістом ч.1. ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2023 у справі № 40/223-05 зазначив, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку у розумінні положень ст. 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у даній справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що: апеляційна скарга подана заступником Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України з метою захисту права власності держави на нерухоме військове майно (будівлі та споруди військового містечка по вул. Авіаційна, 7 у м. Львові); Міністерство оборони України, як центральний орган управління військовим майном, не було залучене до участі у даній справі та не повідомлялось про її розгляд; матеріали справи №914/1295/16 прокурору було надано судом першої інстанції для ознайомлення 17.08.2023, а апеляційна скарга у даній справі надіслана до суду через поштове відділення 06.09.2023.

За змістом ч.3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор наділений правом подати апеляційну скаргу.

У рішенні від 15 січня 2009 року у справі Менчинська проти росії ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Враховуючи наведені вище обставини та вимоги ст. 129 Конституції України, колегія суддів вважає, що клопотання Заступника Генерального прокурора підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі № 914/1295/16 підлягає поновленню як такий, що пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ГПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 4 ст. 262 ГПК України судом встановлюється строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу за формою, що відповідає вимогам ч.2 та ч.3 ст.263 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 256, 258, 262, 263 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити Заступнику Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі №914/1295/16.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України №11/3/1-74246вих23 від 06.09.2023 (вх. №01-05/2878/23 від 11.09.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 11.07.2016 у справі №914/1295/16.

3. Призначити розгляд справи №914/1295/16 на 02.09.2025 об 9 год. 30 хв. в приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Львів, вулиця Личаківська, 81, в залі судового засідання.

4. Встановити сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали, до відзиву додати докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам судового процесу, що:

- із процесуальними документами суду можна ознайомитися на веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua) або за допомогою підсистеми Електронний суд (https://id.court.gov.ua);

- оголошення та розклад судових засідань Західного апеляційного господарського суду доступні на веб-сайті суду (https://wag.court.gov.ua);

- заяви чи клопотання можуть бути подані до суду шляхом їх надіслання на електронну адресу суду () із врахуванням вимог ч. 8 ст. 42 ГПК України щодо скріплення їх електронним цифровим підписом учасника справи (його представника), або за допомогою підсистеми Електронний суд.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Скрипчук О.С.