номер провадження справи 34/40/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.08.2025 Справа № 908/768/25
За позовом: Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»
про стягнення 119 389 грн 25 коп.
Суддя Боєва О.С.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
28.07.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по справі № 908/768/25.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.07.2025 заяву передано на розгляд судді Науменку А.О.
У зв`язку із перебуванням судді Науменка А.О. у відпустці з 04.08.2025 по 19.08.2025 розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області від 29.07.2025 № П-280/25 відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/768/25.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2025 вищевказану заяву визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 30.07.2025 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по справі № 908/768/25 прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд заяви без повідомлення учасників справи. АТ «Запоріжжяобленерго» (позивачу) запропоновано надати письмове пояснення/заперечення щодо поданої відповідачем заяви у строк до 06.08.2025 включно.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В судовому засіданні 23.07.2023 відповідач в усній формі зазначив (заявив), що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду в порядку ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі (зазначене судом встановлено з запису аудофіксації судового засідання від 23.07.2025).
23.07.2025 Господарським судом Запорізької області у складі головуючого - судді Науменка А.О. ухвалено рішення у справі № 908/768/25, яким у задоволенні позову АТ «Запоріжжяобленерго» відмовлено.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від відповідача відповідної заяви та надання ним доказів у встановлений законом строк, суд дійшов до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/768/25 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).
Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 зазначеного Закону).
До заяви ОСББ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по справі № 908/768/25 додані: копія договору про надання правничої допомоги б/н від 26.03.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЛЕГЕС» та ОСББ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» (Клієнт), копія додаткової угоди № 1 від 26.03.2025 до цього договору, копія Акту приймання-передачі послуг від 25.07.2025.
За змістом п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору про надання правничої допомоги, Адвокатське об`єднання в обсязі та на умовах цього Договору зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу (надалі Послуги), а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Виконання умов договору здійснюється старшими партнерами, партнерами та адвокатами Адвокатського об`єднання, адвокатами, залученими Адвокатським об`єднання на підставі цивільно-правових договорів. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання послуг, можуть бути даний договір, довіреність чи ордер. Сторони можуть домовитись про виконання окремих завдань Клієнта шляхом підписання Додаткової угоди до Договору з узгодженням їх вартості.
Згідно зі змістом п.п. 4.6., 4.7. Договору визначено, що Клієнт сплачує гонорар та фактичні витрати у безготівковому порядку шляхом перерахування на поточний (банківський) рахунок Адвокатського об`єднання, зазначений в даному договір, на підставі виставленого рахунку. Остаточний розмір та обсяг наданих послуг, а також остаточний розрахунок за надані послуги визначається та здійснюється на підставі Акту приймання-передачі послуг.
Відповідно до умов Додаткової угоди № 1 від 26.03.2025 до вказаного Договору, Адвокатське об`єднання зобов`язалось надати, а Клієнт прийняти та оплатити правничу допомогу у справі № 908/768/25, що знаходиться на розгляді Господарського суду Запорізької області за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» про стягнення коштів. Під правничою (правовою) допомогою, передбаченою п. 1 цієї Додаткової угоди Сторони розуміють наступне: вивчення матеріалів справи; надання консультацій з питань матеріального та процесуального права, що стосуються справи; підготовка та надання допомоги у підготовці заяв, клопотань, заперечень, письмових пояснень, інших процесуальних документів; представництво інтересів Клієнта в суді тощо (п.п. 1, 2 Додаткової угоди).
В пункті 3 даної угоди сторони домовились, що гонорар за надання правничої (правової) допомоги, передбаченої цією Додатковою угодою, складається з вартості правничої (правової допомоги у фіксованому розмірі та становить:
1. Вивчення матеріалів та формування правової позиції у справі, підготовка відзиву на позовну заяву 8000,00грн;
2. Участь в одному судовому засіданні в суді першої інстанції 3000,00 грн;
3. Надання консультацій з питань матеріального та процесуального права, що стосуються справи від 500 грн;
4. Підготовка заяв, клопотань, заперечень, письмових пояснень, інших процесуальних документів (за необхідності) від 500,00 грн.
У підписаному сторонами Акті приймання-передачі послуг від 25.07.2025 визначено, що Адвокатським об`єднанням відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 26.03.2023 та Додаткової угоди № 1 від 26.03.2025 надані наступні послуги правничої допомоги, а саме:
- вивчено матеріали справи № 908/768/25, сформовано правову позицію та підготовлено проект відзиву на позовну заяву вартість послуги 8000 грн;
- надано шість консультацій з питань процесуального та матеріального права, що стосуються справи (напередодні судових засідань у справі 16.04.2025, 07.05.2025, 02.06.2025, 23.06.2025, 10.07.2025, 23.07.2025) вартість послуги 3000 грн (500 грн за кожну консультацію);
- підготовка проектів заяв та клопотань у справі вартість послуги 5000 грн.
Заперечуючи проти заяви ОСББ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» позивач зазначив, що заявлена вартість послуг є не співрозмірною з ціною позову, складністю справи, адвокатське об`єднання часу на ведення цієї справи не витрачало, обсяг наданих послуг є непідтвердженим. До матеріалів даної справи голова правління Чупілко О.Л. копію Статуту ОСББ «Центральний 23» не долучив. Відповідно, відповідач не довів, що прийняття рішення про укладання договору про надання правової допомоги від 26.03.2025 та оплата послуг, що надавались відповідачу адвокатським об`єднанням на підставі договору, здійснені головою правління ОСББ без перевищення повноважень. Крім того, відповідачем не доведено, що адвокатським об`єднанням надавалось шість консультацій з питань права та були підготовлені проекти заяв та клопотань саме у цій справі № 908/768/25. Також відповідач на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу не надав будь-якого документу про сплату послуг, який би підтверджував реальність виконаних послуг. Відзив у справі підписаний головою правління ОСББ «Центральний 23», а не його представником. Всі документи надсилались відповідачем через електронний кабінет саме ОСББ «Центральний 23». Окрім того, під час розгляду справи у задоволенні клопотань відповідача або було відмовлено, або сам відповідач відмовився від них. Просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у даній справі.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, в якій вказано, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
У постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. 128, п.134 постанови).
Крім того, у зазначеній вище постанові вказано наступне: «Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару… Велика Палата Верхового Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права… Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.п. 142, 145, 147 постанови).
Отже при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Суд самостійно оцінює подані заявником докази у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яку суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв.
Понесення відповідачем таких витрат було наслідком звернення позивача з позовом до суду та у зв`язку з цим необхідністю захисту відповідачем своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України судом не встановлено.
Заперечення позивача, що викладені у клопотанні, яке надійшло до суду 06.08.2025, спростовуються наведеним вище, а також наступним.
Щодо доводів про недоведеність відповідачем наявності повноважень у голови ОСББ на укладення договору про надання професійної правничої допомоги, то як було зазначено судом вище, в постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблений висновок, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.
У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат, то склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат тощо.
Відповідно ж до приписів ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже правомірність правочину презюмується.
Інші доводи позивача є неспроможними, ґрунтуються на припущеннях і побудовані на концепції негативного доказу, яка суперечить принципу змагальності.
За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі усього вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у заявленому відповідачем розмірі, поклавши ці витрати на позивача.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення по справі № 908/768/25 задовольнити.
Витрати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТРАЛЬНИЙ 23» на професійну правничу допомогу у справі № 908/768/25 покласти на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення складено та підписано 07.08.2025.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва