ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5701/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про ухвалення додаткового рішення за наслідками апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка»

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2025 (суддя Н.В. Рога, м.Одеса, повне рішення складено 23.04.2025)

у справі №916/5701/24

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка»

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 19124,71 грн та пені у розмірі 2809,68 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2025 позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 19124,71 грн, пені у розмірі 2809,68 грн задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість з орендної плати у розмірі 19124,71 грн, пеню у розмірі 2809,68 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Приватне підприємство «Навчальний центр «П`ятірка» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/5701/24 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 у справі №916/5701/24 скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на користь Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Доручено Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

04.07.2025 представник Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» адвокат Нікітіна Ганна Едуардівна через систему «Електронний суд» подала заяву (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача 18000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач за наслідками апеляційного перегляду справи №916/5701/24, разом із доказами таких витрат.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.07.2025 для розгляду заяви сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.07.2025, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вирішено розглянути заяву Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про ухвалення додаткового рішення за наслідками апеляційного перегляду справи №916/5701/24 поза межами строку, передбаченого у частині третій статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд заяви Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про ухвалення додаткового рішення за наслідками апеляційного перегляду справи №916/5701/24 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в строк до 16.07.2025 надати свої міркування або заперечення щодо заяви Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про ухвалення додаткового рішення за наслідками апеляційного перегляду справи №916/5701/24.

Вказану ухвалу суду від 04.07.2025 доставлено Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у його Електронний кабінет 04.07.25 о 18:09 год, проте останній не скористався своїм правом на надання заперечень або заяви про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

З урахуванням перебування колегії суддів у щорічній відпустці з 07.07.2025 по 08.08.2025, розгляд заяви про стягнення судових витрат здійснювався колегією суддів у розумний строк.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (частина восьма статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу положень частини восьмої статті 129, частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що, на відміну від розгляду справи у порядку загального провадження, який передбачає стадію судових дебатів, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не передбачає проведення судових дебатів. У такому випадку заява про відшкодування судових витрат на правову допомогу має бути зроблена стороною до закінчення розгляду справи, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення розгляду справи, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення господарським судом.

Таким чином, враховуючи, що справа №916/5701/24 розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення розгляду справи, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення розгляду справи, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення господарським судом.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2019 року у справі № 927/26/18).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, відповідач надав такі докази (в копіях):

1)договір №25/09 про надання правової допомоги від 25.09.2024, укладений між адвокатом Нікітіною Г.Е. та Приватним підприємством «Навчальний центр «П`ятірка» (клієнтом), за умовами якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання-доручення, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому за плату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів клієнта в судах України;

2)рахунок-фактуру №22/04 від 22.04.2025 на суму 12000,00 грн;

3)рахунок-фактуру №03/07 від 03.07.2025 на суму 6000,00 грн;

4)акт №03/07 про надання юридичних послуг від 03.07.2025, відповідно до якого адвокатом були надані такі юридичні послуги:

-ознайомлення з матеріалами справи (1 година, ціна 1000,00 грн, сума 2000,00грн);

-підготовка та подача письмових пояснень, додаткових пояснень (2 години, ціна 2000,00 грн, сума 4000,00 грн);

-участь у судових засіданнях (2 години, ціна 3000,00 грн, сума 6000,00 грн);

-підготовка та подача апеляційної скарги (3 години, ціна 2000,00 грн, сума 6000,00 грн).

Всього за актом: 18000,00 грн.

Інтереси відповідача у межах справи №916/5701/24 в суді першої та апеляційної інстанцій представляла адвокат Нікітіна Г.Е., що підтверджується ордером серії ВН №1413903 від 26.09.2024 (на представництво відповідача у Господарському суді Одеської області) та ордером серії ВН №1514849 від 13.05.2025 (на представництво відповідача у Південно-західному апеляційному господарському суді).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №910/906/18, від 28.06.2022 у справі №910/5543/21, від 15.06.022 у справі №911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі №906/323/21, від 14.06.2022 у справі №922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі №927/727/21, від 31.05.2022 у справі №927/728/21, від 23.12.2021 у справі №923/560/17, від 18.05.2022 у справі №922/2339/21, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19,від 11.05.2022 у справі №902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18.

Проаналізувавши документи, які додані до заяви про розподіл судових витрат, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу фактично виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, а саме: адвокат Нікітіна Г.Е. ознайомлювалась з матеріалами справи, складала та подавала письмові пояснення, приймала участь у двох судових засіданнях в суді першої інстанції, складала та подавала апеляційну скаргу.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з того, що наявні в матеріалах справи докази таких витрат не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Так, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з актом про надання юридичних послуг №03/07 від 03.07.2025 вартість наданих адвокатом послуг становить 18000,00 грн.

Між тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Оцінюючи співмірність витрат відповідача на оплату послуг адвоката за надання правової допомоги у цій справі в розмірі 18000,00 грн з обґрунтованістю та пропорційністю до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заявлених відповідачем витрат на правову допомогу не є пропорційним до предмета спору та є необґрунтованим, виходячи з того, що у цій справі ціна позову складає 21934,39 грн.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд, керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати на користь відповідача всі його витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.

За встановлених обставин та норм права, з огляду на обсяг наданих послуг, враховуючи, що результат вирішення спору відбувся на користь відповідача, з урахуванням усіх аспектів обсягу наданих адвокатом послуг, керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, колегія суддів вважає, що 5000,00 грн є обґрунтованим та розумним розміром компенсації за надані адвокатом послуги з надання правничої допомоги позивачу.

Таким чином, заяву відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково на загальну суму 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244, 281, 282, 284

Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на користь Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» 5000 /п`ять тисяч/ гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти заяви Приватного підприємства «Навчальний центр «П`ятірка» (вх.№2814/25 від 04.07.2025) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 11.08.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран