ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07.08.2025м. ДніпроСправа № 904/3113/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

та представників:

від позивача: Перепелиця Л.Л.;

від відповідача: Вдовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Авдєєнка Олександра Віталійовича (с. Широка Дача Широківського району Дніпропетровської області)

до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про визнання неправомірними дій щодо нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до системи централізованого водовідведення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Авдєєнко Олександр Віталійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати дії Комунального підприємства "Кривбасводоканал" щодо нарахування Фізичній особі - підприємцю Авдєєнку Олександру Віталійовичу додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп., - неправомірними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2024 представниками КП "Кривбасводоканал" з лотка контрольного колодязя КК6 ФОП Авдєєнка О.В. за адресою: м.Кривий Ріг, проспект Перемоги, 37В, було здійснено відбір проби стічних вод № 407, про що складено Акти про відбір проб стічних вод № 642 від 26.12.2024 та про передачу проб стічних вод для відомчого контролю № 641 від 26.12.2024. За результатами проведеного аналізу відібраної проби № 407, КП "Кривбасводоканал" було проведено розрахунок величини плати за перевищення допустимих концентрацій по таким забруднюючим речовинам як: БСК, ХСК, завислі речовини, сульфати, хлориди, фосфати, на підставі чого КП "Кривбасводоканал" було нараховано ФОП Авдєєнку О.В. додаткову плату за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями шляхом виставлення рахунку № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп. Однак, позивач стверджує, що відбір проб, встановлення фактичного обсягу стічних вод за весь період нарахування та подальше оформлення їх результатів проводилися з грубим порушенням ДСТУ ISO 5667-10-2005 "Якість води. Відбирання проб. Частина 10. Настанови щодо відбирання проб стічних вод", Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, що затверджені наказом Мінрегіону від 01.12.2017 № 316, тому позивач вважає нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями шляхом виставлення рахунків № 98 від 20.03.2024 на суму 100 750 грн. 60 коп., - неправомірним, що і є причиною звернення з позовом до суду.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 17.06.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.07.2025.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №26364/25 від 18.06.2025), в якій він просить суд надати можливість представнику позивача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 18.06.2025 заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було задоволено судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №28926/25від 04.07.2025), в якій він просить суд надати можливість представнику відповідача прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 07.07.2025 заяву відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було задоволено судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 29185/25 від 07.07.2025), в якому він просить суд закрити провадження у справі, посилаючись на таке:

- 29.12.2017 між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області та Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить державній власності № 12/02-6494-ОД, умовами якого передбачено, що КП "Кривбасводоканал" приймає в строкове платне користування об`єкти, що належать до державної власності та перебувають на балансі Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання". Враховуючи умови вказаного договору оренди індивідуально визначеного майна, виробником питної води з 29.12.2017 є Комунальне підприємство "Кривбасводоканал", а не ДПП "Кривбаспромводопостачання", а відтак посилання позивача на неправомірність дій відповідача не відповідає дійсності;

- щодо правомірності відбору проб стічних вод відповідачем та нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до системи централізованого водовідведення, відповідач вказує на те, що позивач відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 1 розділу II Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення № 316 від 01.12.2017 та пункту 3.1.5 розділу 3 Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019, виконуючи свій обов`язок щодо контролю за якістю, кількістю і режимом скидання стічних вод споживачами, прибув на об`єкт споживача за адресою: пр. Перемоги, 37В, з метою здійснити дослідження якості проб стічних вод та 26.12.2024. На підставі договору № 481 від 24.10.2012, Правил № 79 та Правил № 316, уповноваженими представниками КП "Кривбасводоканал" було здійснено відбір проб стічних вод, про що складено Акт про відбір проб стічних вод № 642 від 26.12.2024. Відповідач зазначає, що відбір проб стічних вод у контрольному каналізаційному колодязі КК-1, згідно з Актом розмежування балансової належності мереж водовідведення й експлуатаційної відповідальності сторін від 2012 року, який є межею розподілу, технічно неможливо здійснити, оскільки каналізаційний випуск, що належить споживачу знаходиться майже на рівні з каналізаційним колектором КП "Кривбасводоканал". Відбір проб стічних вод здійснено з останнього елементу каналізаційної мережі споживача (2 випуски Ду-110 мм) в колодязі КК6, згідно з Актом технічного обстеження експлуатації систем водопостачання та водовідведення № 103 від 14.09.2021. Згідно з пунктом 4.11 місцевих Правил № 79, якість контрольної проби визначається контрольним аналізом лабораторії виробника відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" і вимог чинного законодавства України та підтверджується документами встановленого зразка: актом відбору проб стічних вод (додаток 4) і протоколом дослідження якості стічних вод (додаток 5). Згідно з результатами хімічного аналізу контрольної проби стічних вод № 407, відібраної 26.12.2024 на об`єкті, виконаних хіміко-бактеріологічною лабораторією КП "Кривбасводоканал", про що складено відповідний протокол дослідження якості стічних вод № 1306 від 02.01.2025, яким встановлено, що якість стічних вод не відповідає вимогам Правил № 79, а саме: встановлено перевищення ДК забруднюючих речовин за показниками: БСК5 = 504,0мгO2/дм3, при допустимій концентрації 246,3 мгО2/дм3; ХСК = 1198,0мгО/дм3, при допустимій концентрації 470,0 мгО/дм3; завислі речовини = 356,0мг/дм3, при допустимій концентрації 300,0 мг/дм3; сульфати = 546,0мг/дм3, при допустимій концентрації 400,0мг/дм3; хлориди = 582,0мг/дм3, при допустимій концентрації 350,0мг/дм3; фосфати = 4,72мг/дм3, при допустимій концентрації 3,9мг/дм3. Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019 у розділі 6 затверджено порядок визначення розміру плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості й режиму їх скидання. Відповідно до пункту 6.8 Правил № 79 визначення величини плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення виробника (Рс) розраховується за формулою: Рс = Т х Qd + 5T х Qpd +Kk х Т х Qpz , де: Т-тариф, установлений з надання послуг централізованого водовідведення споживачам, віднесеним до відповідної категорії, грн/м3; Т = 12,83 грн/м3 (без ПДВ), (з 01.01.2022); Qd - об`єм скинутих споживачем стічних вод у межах, обумовлених договором, м3; Qpd - об`єм скинутих споживачем стічних вод понад обсяги, обумовлені договором, м3; Qpz обсяг скинутих стічних вод з понаднормативними забрудненнями, м3; Kк - коефіцієнт кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми. Відповідно до пункту 6.16 Правил № 79 якщо виявлено виробником під час контролю якості стічних вод факт одночасного скиду до системи централізованого водовідведення кількох забруднюючих речовин у концентраціях, що перевищують допустиму концентрацію, коефіцієнт кратності Кк визначається за формулою, яка визначена пунктом 6.16 цих Правил. Відповідно до пункту 6.17 Правил № 79 додаткова плата за скид споживачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, що встановлено контрольним аналізом і підтверджено актом відбору проб стічних вод та протоколом дослідження якості стічних вод, зафіксованого порушення, але не більше дев`яноста днів. Обсяги скинутих стічних вод споживача по об`єкту за періоди: з вересня по грудень 2024 року узгоджені сторонами в Актах приймання-передачі наданих послуг водопостачання та водовідведення за укладеним договором, та склали по об`єкту позивача за адресою: пр-т Перемоги, 37В відповідно: 537,0м3, 332,0м3; 350,0м3; 378,0 м3. КП "Кривбасводоканал" здійснено розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями ФОП Авдєєнко О.В. до системи централізованого водовідведення міста Кривого Рогу та виписано рахунок на оплату плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями: розрахунок за період з 28.09.2024 по 26.12.2024 у розмірі 100 750 грн. 60 коп. та виставлено рахунок № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп. Рахунок № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп. на оплату додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями було направлено на адресу позивача цінним листом вих. № 31-27/7364 від 20.03.2025, з описом вкладення у цінний лист. Згідно з трекінгом "Укрпошти" лист з рахунком отримано позивачем 24.03.2025. Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження Фізичної особи - підприємця Авдєєнка Олександра Володимировича зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного, на виконання вимог Порядку № 316 Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" було направлено рахунок № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп. При цьому відповідач зауважує, що додаткова плата відноситься (є складовою) до величини плати за скид стічних вод у систему централізованого водовідведення виробника. Такий висновок зроблено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №920/730/16 від 18.01.2019. Відповідно до правової позиції суду касаційної інстанції, постанови Вищого господарського суду України № 30/290-1 від 21.04.2011, плата за скид понаднормативно забруднених стічних вод є платою з надання послуг водоканалом щодо доочищення понаднормативно забруднених вод;

- стосовно застосування середньодобового показника отримання/скидання води, а не фактичного обсягу стічних вод у розрахунковий період, відповідач зазначає, що в розрахунку, наданому КП "Кривбасводоканал", застосовано середньодобовий обсяг стічних вод згідно з показниками за Актами наданих послуг, підписаних сторонами за період з вересня по грудень 2024 року. Відповідач посилається на те, що позивач заперечує проти таких розрахунків, вказуючи на те, що застосування середньодобового обсягу стічних вод не передбачено Місцевими правилами приймання стічних вод, на що відповідач зазначає, що згідно з пунктом 6.2. Місцевих правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 кількість стічних вод споживачів, які підлягають оплаті, визначають за фактичними обсягами, зафіксованими засобами вимірювальної техніки, що занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. Відповідно до пункту 6.3 Правил № 79 у разі відсутності засобів обліку стічних вод у споживачів, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення м. Кривого Рогу, їх облік здійснюється такими методами: за допомогою засобів обліку на водозаборах; за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору; на підставі витрат води на технологічні потреби; на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення. Відповідно до пункту 6.4 Правил № 79 метод визначення кількості стічних вод споживачів, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення м. Кривого Рогу, установлюється виробником. Відповідач зауважує, що укладений між сторонами договір про надання послуг з централізованого постачання питної води і водовідведення № 481 від 24.10.2012 передбачає визначення кількості стічних вод за обсягом води, використаної позивачем згідно з показниками приладу обліку та фіксацію таких показників в Акті про надання послуг (пункт 2.16 договору). Тобто, в даному випадку відповідач визначив середньодобовий обсяг стічних вод по фактично спожитому обсягу води згідно з узгодженим договором порядку обліку наданих послуг. Відповідач звертає увагу, що Правила № 316 та/або Місцеві правила, договір не передбачають фіксацію показників засобів обліку під час відбору проб стічних вод. Розділ щодо показників засобів вимірювальної техніки відсутній у затвердженій Місцевими правилами формі Акта відбору контрольної проби стічної води споживача. Натомість, порядок обліку послуг і його періодичність чітко визначено умовами договору. Поряд з цим, згідно із зазначеними правилами відповідач має право здійснювати контрольний відбір стічних вод у будь-який період, який може не збігатись з періодом зняття показників засобів обліку згідно з договором. З урахуванням викладеного та враховуючи, що при визначенні середньодобового обсягу стічних вод було використано фактичні показники споживання за період згідно з Актами наданих послуг, а застосована формула визначення середньодобового споживання відповідає Методиці розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонрозвитку від 22.11.2018 № 315, відповідач вважає розрахунки, надані КП "Кривбасводоканал" такими, що відповідають Правилам № 316 та Місцевим правилам № 79. На підставі викладеного, відповідач зауважує, що можна дійти висновку про правомірність нарахування відповідачем плати за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах позивача на розраховану відповідачем суму в загальному розмірі 100 750 грн. 60 коп., а заперечення позивача проти правильності нарахування не відповідає вимогам чинного законодавства. Також, відповідач зазначає, що твердження представника позивача про необхідність зменшення кількості стічних вод на кількість реалізованої ФОП Насадік О.Ю. очищеної води не заслуговує на увагу, оскільки між позивачем та відповідачем за період з 28.09.2024 по 26.12.2024 (період за який було здійснено нарахування додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин) відповідачем виставлялись Акти приймання-передачі послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за договором № 481 від 24.10.2012, які зокрема, містять показники кількості нарахованих стоків, які позивачем не оскаржувались та здійснювалась оплата по вказаним показникам. В свою чергу, пунктом 2.17 договору передбачено, що за кількісний та якісний склад стічних вод субабонента повну відповідальність несе споживач. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач не звертався до КП "Кривбасводоканал" з вимогами про вчинення перерахування кількості стічних вод та не вчинив жодних дій на установку приладу обліку стічних вод, з метою оплати лише фактичних обсягів стічних вод, які потрапляють до системи централізованого водовідведення. Більше того, позивач не надав усіх, передбачених чинним законодавством первинних документів, які підтверджують облік товарів, тому правових підстав для зменшення кількості стоків немає. Надані позивачем розрахунки на підтвердження кількості продажу очищеної води є внутрішніми документами Фізичної особи - підприємця Насадік О.Ю. та не є первинними бухгалтерськими документами, які можуть бути взяті судом до уваги. До того ж, відповідно пункту 5.2 договору, серед обов`язків споживача, зокрема, визначено сповіщати виробника у письмовій формі протягом десяти днів про зміну в найменуванні об`єкта водоспоживання, передачі об`єкта водоспоживання на баланс іншого підприємства, зміни кількості спожитої води і стоків, що скидаються, перебудові внутрішніх водопровідних та каналізаційних мереж, установці насосів, приєднанні субабонентів, зміни розрахункового рахунку, юридичної, фактичної адреси. В свою чергу, ФОП Авдєєнко О.В. не повідомляв КП "Кривбасводоканал" про наявність у приміщенні за адресою: м. Кривий Ріг, пр-т Перемоги, 37В, суборендарів та про зміну кількості стоків, у зв`язку з чим дані доводи представника позивача не заслуговують на увагу. Враховуючи вказане, відповідач вважає, що вчинене КП "Кривбасводоканал" нарахування відповідає вимогам чинного законодавства;

- відповідач зазначає, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин. Відповідний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16. У постанові Верховного Суду від 17.05.2020 у справі № 916/1126/19 Верховний Суд встановив, що Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законодавчими актами та договором не передбачено можливості захисту прав та/або інтересів особи у такий спосіб, як визнання неправомірним нарахування плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення згідно з виставленим рахунком. Фактично заявлений у справі позов містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (встановлення факту відсутності у абонента обов`язку здійснювати плату за скид ненормативно-очищених стічних вод в міську каналізацію) та не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача. Верховний Суд у вищевказаній постанові зазначив, що заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань, є предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання; про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення (у випадку припинення надання послуг) тощо. За таких обставин, Верховний Суд у постанові від 17.05.2020 у справі № 916/1126/19 дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за вимогами про визнання неправомірним нарахування плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення згідно з виставленим рахунком на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Також, Верховний Суд визначив, що такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку господарського судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. Натомість, оцінка Акту про відбір проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод, як доказу у справі, та питання правомірності дій відповідача щодо здійснення нарахувань, і як наслідок права у нього на отримання відповідних сум, може бути встановлена у межах відповідного спору про право з використанням належних засобів доказування, а не шляхом задоволення позову у цій справі. Предметом спору по цій справі є вимоги Фізичної особи - підприємця Авдєєнка Олександра Віталійовича про визнання дій відповідача щодо нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 98 від 20.03.2025 року на суму 100 750 грн. 60 коп. неправомірним, тобто прохальна частина позовної заяви містить обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, який полягає саме у визнанні неправомірним нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку за скид понаднормативних забруднень, тобто у встановленні факту такої правомірності чи неправомірності. Тобто, фактично заявлений у справі позов містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (встановлення факту відсутності у абонента обов`язку здійснювати плату за скид стічних вод) та не стосується захисту права цивільного, тобто, задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача. Враховуючи викладене, зважаючи на правові висновки Верховного Суду у постанові від 17.05.2020 у справі № 916/1126/19, відповідач вважає, що заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. За таких обставин, провадження у справі № 904/3113/25 за позовом Фізичної особи - підприємця Авдєєнка Олександра Віталійовича до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про визнання неправомірними дій щодо нарахування додаткової плати за скид стічних вод - підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Аналогічного висновку дійшов Господарський суд Дніпропетровської області в ухвалі від 02.07.2025 по справі № 904/2455/25, в якій той самий позивач - ФОП Авдеєнко Олександр Віталійович звертався з позовом до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" з вимогою про визнання дій неправомірними щодо нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку.

У підготовче засідання 08.07.2025 з`явилися представники позивача та відповідача.

Судом було відзначено, що відзив на позовну заяву поданий відповідачем лише 07.07.2025, тому строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву не закінчився.

У вказаному засіданні представник позивача також заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у підготовчому засіданні 08.07.2025 судом протокольно було оголошено перерву до 22.07.2025.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли пояснення на відзив на позовну заяву (вх. суду № 31985/25 від 22.07.2025; вх. суду № 31988/25 від 22.07.2025), в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави закриття провадження у справі, згідно з якими господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Разом з тим, позивач зазначає, що застосування наведеної норми пов`язано з необхідністю вилучати з процесу господарського судочинства справи, відкриті за позовами, що подані внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, чи право або інтерес не підлягають судовому захисту. Не є прийнятними посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на правові висновки Верховного Суду у постанові від 17.05.2020 у справі №916/1126/19. Позивач зауважує, що Велика Палата Верховного Суду вказала, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Предметом спору по даній справі є вимоги позивача про визнання дій Комунального підприємства "Кривбасводоканал" щодо нарахування Фізичній особі - підприємцю Авдєєнку Олександру Віталійовичу додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями шляхом виставлення рахунків № 98 від 20.03.2024 на суму 100 750 грн. 60 коп. неправомірними. Посилання на неможливість розгляду вказаного спору в будь-якому суді є небезпечним та обмежувальним щодо реалізації права особи на доступ до правосуддя та порушення вимог статті 124 Конституції України, яка передбачає поширення юрисдикції судів на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Ця конституційна норма передбачає лише один випадок обмеження доступу до правосуддя - визначення законом обов`язкового досудового порядку врегулювання спору. У цьому випадку такого обов`язкового досудового врегулювання спору не передбачено ні Господарським процесуальним кодексом України, ні спеціальним законом. У позовній заяві та протягом усього часу розгляду справи по суті позивач послідовно доводив, що відповідачем порушені договірні зобов`язання, порушені майнові інтереси позивача. Вони є істотними, зачіпають майнові права позивача у правовідносинах з іншими суб`єктами господарського обороту та фіскальними органами, впливають на його репутацію, як платника податків, та відкривають можливості для фінансових санкцій за неналежне ведення бухгалтерського обліку чи повної сплати податків. Саме по собі невиконання договірних зобов`язань свідчить про порушення прав іншого суб`єкта вказаних правовідносин, і, як наслідок гарантоване право звернутися до суду, який, встановивши обставини справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку, повинен зробити висновок про те, чи були порушені права позивача та яким чином, у випадку порушення, вони мають бути поновлені. У випадку, якщо вказані порушення не доведені, суд повинен не закрити провадження у справі, а відмовити у задоволенні позові. Крім того, в даних поясненнях відповідачем повідомлено, що його представник перебуває на лікарняному, тому він просить суд провести підготовче засідання 22.07.2025 без участі його представника.

У підготовче засідання 22.07.2025 з`явився представник відповідача, представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом було враховано наявність клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника. Вказане клопотання було задоволено судом.

У вказаному засіданні представник відповідача повідомив, що не має наміру подавати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, а також, зазначив, що ним повідомлені суду всі обставини справи, які йому відомі; надані всі докази, на які він посилається; матеріали справи не містять нерозглянутих заяв чи клопотань, а також позивачем та відповідачем подані всі заяви по суті справи, передбачені частиною 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим представник відповідача підтвердив доцільність закриття підготовчого провадження.

Також, у вказаному засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про надання йому можливості прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вказане клопотання було задоволено судом.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 22.07.2025 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 22.07.2025 підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.08.2025.

У судове засідання 07.08.2025 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та поясненнях.

У судовому засіданні 07.08.2025 представник відповідача просив суд закрити провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Авдєєнко Олександр Віталійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати дії Комунального підприємства "Кривбасводоканал" щодо нарахування Фізичній особі - підприємцю Авдєєнку Олександру Віталійовичу додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп., - неправомірними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2024 представниками КП "Кривбасводоканал" з лотка контрольного колодязя КК6 ФОП Авдєєнка О.В. за адресою: АДРЕСА_2 , було здійснено відбір проби стічних вод № 407, про що складено Акти про відбір проб стічних вод № 642 від 26.12.2024 та про передачу проб стічних вод для відомчого контролю № 641 від 26.12.2024. За результатами проведеного аналізу відібраної проби № 407, КП "Кривбасводоканал" було проведено розрахунок величини плати за перевищення допустимих концентрацій по таким забруднюючим речовинам як: БСК, ХСК, завислі речовини, сульфати, хлориди, фосфати, на підставі чого КП "Кривбасводоканал" було нараховано ФОП Авдєєнку О.В. додаткову плату за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями шляхом виставлення рахунку № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп. Однак, позивач стверджує, що відбір проб, встановлення фактичного обсягу стічних вод за весь період нарахування та подальше оформлення їх результатів проводилися з грубим порушенням ДСТУ ISO 5667-10-2005 "Якість води. Відбирання проб. Частина 10. Настанови щодо відбирання проб стічних вод", Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, що затверджені наказом Мінрегіону від 01.12.2017 № 316, тому позивач вважає нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями шляхом виставлення рахунків № 98 від 20.03.2024 на суму 100 750 грн. 60 коп., - неправомірним.

У частині 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Водночас, предметом позову не може бути встановлення обставин.

При цьому вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Захист майнового чи немайнового права, законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Так, предметом спору по даній справі є вимоги позивача про визнання дій Комунального підприємства "Кривбасводоканал" щодо нарахування Фізичній особі-підприємцю Авдєєнко Олександр Віталійович додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням шляхом виставлення рахунку № 98 від 20.03.2025 на суму 100 750 грн. 60 коп. неправомірними.

Звертаючись до суду з цими вимогами позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження відсутності у відповідача права на одержання від позивача додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням.

Отже, заявлений у даній справі позов містить в собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (встановлення факту відсутності у абонента обов`язку здійснювати плату за скид стічних вод) та не стосується захисту права цивільного, тобто, задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача.

Заявлені позивачем у цій справі вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин як правомірність проведення відповідачем процедури відбору стічних вод та правильність здійснених відповідачем нарахувань може бути предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання; про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення (у випадку припинення надання послуг), тощо.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неможливість розгляду таких вимог у господарському суді та про закриття провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Разом з тим суд зауважує, що такі вимоги позивача не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 059 800 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У той же час, згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем при зверненні до суду було заявлено одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У той же час, суд відзначає, що за приписом пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви до господарського суду, підлягає поверненню позивачеві за окремою ухвалою суду після надходження від нього відповідного клопотання про повернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/3113/25 за позовом Фізичної особи - підприємця Авдєєнка Олександра Віталійовича до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про визнання неправомірними дій щодо нарахування додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до системи централізованого водовідведення. Су

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 07.08.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена та підписана 08.08.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко