ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025м. ДніпроСправа № 904/3200/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 89 095,30 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Запорізький державний медико-фармацевтичний університет звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення 89 095,20 грн, з яких: 70 400,00 грн - вартість недопоставленого товару, 10 419,20 грн - пеня, 4928,00 грн - штраф, 856,12 грн - 3% річних, 2491,98 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару за державні кошти № 291Т-22 від 14.12.2022.

Суд ухвалою від 18.06.2025 позовну заяву Запорізького державного медико-фармацевтичного університету залишено без руху. Запропоновано Запорізькому державному медико-фармацевтичному університету усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про уточнення позовних вимог з обґрунтованим розрахунком суми позову (зокрема, і у прохальній частині такої заяви), разом із доказами направлення її на адресу відповідача у строк до 02.07.2025 включно.

20.06.2025 позивач подав заяву на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 про залишення позовної заяви без руху, в якій просить суд стягнути з відповідача 89 095,30 грн, з яких: 70 400,00 грн - вартість недопоставленого товару, 10 419,20 грн - пеня, 4928,00 грн - штраф, 856,12 грн - 3% річних, 2491,98 грн інфляційні втрати.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 23.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 23.06.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.38) ухвала суду від 23.06.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 23.06.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.12.2022 між Запорізьким державним медичним університетом (правонаступником якого є Запорізький державний медико-фармацевтичний університет) (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (постачальник) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 291Т-22 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, передбачений цим договором, а покупець зобов`язується у встановленому цим договором порядку прийняти і оплатити повністю і належним чином поставлений товар: предмет закупівлі відповідно ДК 021:2015: Бензин ти дизельне паливо (код ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти). Найменування предмету закупівлі (товару) за номенклатурою: Бензин А-95 (код ДК 021:2015 - 09132060-3 Бензин), Дизельне паливо (код ДК 021:2015 - 09134200-9 Дизельне паливо). Загальна ціна цього договору: 324 000,00 грн, в т.ч, ПДВ 7% - 21 196,26 грн. Найменування, асортимент, кількість товару, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару визначається сторонами у Додатку 1,2, що є невід`ємними частинами цього договору (надалі іменується «Специфікація») (п. 1.1. договору).

Умови поставки товару відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010»: ЕХW (самовивіз: мережа автозаправних станцій на території м. Запоріжжя, Запорізької області та по Україні) (далі - АЗС) (п. 2.1. договору).

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Довірчі документи передаються постачальником покупцю за заявою покупця у строк, передбачений у заявці, але не пізніше 3 (трьох) календарних дні після отримання заявки (п. 2.2. договору).

Термін поставки товару: до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки). Термін дії довірчого документу в даному випадку повинен бути не менше року з дати їх отримання, з можливістю продовження (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 2.4. договору постачання та зберігання товару здійснюється постачальником у декілька етапів:

І етап: передача всього обсягу товару підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною на товар та актом приймання-передачі довірчих документів не пізніше, ніж до 23.12.2022;

II етап: оплачений товар залишається у загальній товарній масі в мережі АЗС постачальника до повного відпуску товару на безоплатному відповідальному зберіганні, що підтверджується відповідник актом прийому-передачі зберігання, підписаний сторонами. Довірчі документи (скретч-картки) при цьому залишаються у покупця. Фактична передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довірчого документу (скретч-карток).

Довірчий документ є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у документі об`єму марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених довірчих документах вважаються виконаним, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в довірчому документі (п. 2.6. договору).

Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (п. 2.7. договору).

Постачальник зобов`язується: поставити покупцеві товар і довірчі документи, на яких товар враховується; передати покупцеві товар належної якості та кількості відповідно до умов цього договору (пп. а, б п. 5.2. договору).

За невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть повну юридичну відповідальність в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України (п. 6.1. договору).

За порушення строків поставки товару (передача довірчих документів або відпуск товару з АЗС) постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості не поставленого у визначений строк товару за кожний день такої затримки до повного їх виконання. А за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково утримується штраф у розмірі 7,0 % від указаної вартості (п. 6.2. договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 8.1. договору).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 8.2. договору).

14.12.2022 сторони підписали специфікацію № 1 до договору (а.с. 9), в якій погодили товар, що підлягає поставці, а саме: бензин А-95 (скретч-картки) у кількості 3000 л та дизельне паливо (скретч-картки) у кількості 3000 л, на загальну суму 324 000,00 грн з ПДВ.

На виконання умов договору сторони підписали видаткову накладну № 0025/0000461 від 19.12.2022 (а.с. 10), відповідно до якої покупцю було передано скретч картки/талони на бензин A-95 у кількості 3000 літрів на суму 159 000,00,00 грн з ПДВ (53,00 грн з ПДВ за 1 літр) та дизпаливо Energy у кількості 3000 літрів на суму 165 000,00,00 грн з ПДВ (55,00 грн з ПДВ за 1 літр). Всього на загальну суму 324 000,00 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що оплатив передані йому скретч картки/талони, на підтвердження чого надав платіжне доручення № 3386 від 21.12.2022 про сплату відповідачу 324 000,00 грн з призначенням платежу: «придбання паливно-мастильних матеріалів (бензин, дизпал.6000л); дог№ № 291Т-22 від 14.12.2022, нак№ 0025/0000461 від 19.12.2022» (а.с. 11).

Однак, як зазначає позивач, отримання товару, а саме палива, стало неможливо з причини його відсутності на всіх АЗС постачальника. Так, невикористаних талонів/скретч-карток дизельного палива у нього залишилося на 1280 л, за ціною 55,00 грн за літр на суму 70 400,00 грн з ПДВ.

Позивач до позовної заяви долучив перелік скретч - карток, які передані постачальником покупцю та не відпущені на станціях АЗС із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду (а.с. 18-20). На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки та штрих код (кожна скретч-картка має власний код).

Позивач стверджує, що направив відповідачу вимогу № 01-04/58 від 08.01.2025 (а.с. 13-14), в якій просив негайно вжити заходів щодо відновлення можливості отримання за скретч-картками дизельного палива, отриманого за договором. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги позивач надав до суду копію фіскального чеку (а.с. 14).

Листом № 11 від 29.01.2025 (а.с. 15) відповідач повідомив позивача, що 16.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтекс Інвест» отримало поштою лист № 01-04/58. Партнери товариства в порушення умов договорів затримують поставку палива на АЗС. У зв`язку з відсутністю палива контрагенти не можуть отримати пальне за паливними картками та скретч-картками. Запевнив, що TOB «Iнтекс Інвест» добросовісний суб`єкт господарювання, здійснює свою діяльність відповідно до законів України та умов договору. Товариство в жодному разі не відмовляється від взятих на себе зобов`язань. Станом на сьогодні товариство тимчасово не може виконати свої зобов`язання перед позивачем, через затримку поставки палива на АЗС. Просив надати час для врегулювання питання поставки палива на АЗС та виконання умов договору належним чином.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на вимогу не надав, товар не поставив, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі - Правила № 1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу АЗС (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

Відповідно до пп. а, б п. 5.2. договору постачальник зобов`язується: поставити покупцеві товар і довірчі документи, на яких товар враховується; передати покупцеві товар належної якості та кількості відповідно до умов цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору сторони підписали видаткову накладну № 0025/0000461 від 19.12.2022, відповідно до якої покупцю було передано скретч - картки на бензин та дизпаливо на загальну суму 324 000,00 грн з ПДВ.

Суд зазначає, що факт підписання сторонами видаткової накладної № 0025/0000461 від 19.12.2022 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковою накладною скретч-карток на пальне позивачу, останній набув право на отримання нафтопродуктів в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній № 0025/0000461 від 19.12.2022.

Суд зазначає, що передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар, а саме бензин та дизельне паливо.

Позивач здійснив оплату на суму 324 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3386 від 21.12.2022.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Водночас, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 70 400,00 грн, яка є предметом даного спору.

Відповідно до п. 2.7. договору покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Як вказано вище, позивач до позовної заяви долучив перелік скретч - карток, які передані постачальником покупцю та не відпущені на станціях АЗС із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду (а.с. 18-20). На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки та штрих код (кожна скретч-картка має власний код).

Господарський суд зазначає, що у спірних скретч-картках строки дії не зазначені, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що вони є безстроковими.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач стверджує, що направив відповідачу вимогу № 01-04/58 від 08.01.2025 (а.с. 13-14), в якій просив негайно вжити заходів щодо відновлення можливості отримання за скретч-картками дизельного палива, отриманого за договором. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної вимоги позивач надав до суду копію фіскального чеку (а.с. 14).

Листом № 11 від 29.01.2025 (а.с. 15), відповідач повідомив позивача, що 16.01.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Інтекс Інвест» отримало поштою лист № 01-04/58, просив надати час для врегулювання питання поставки палива на АЗС та виконання умов договору належним чином.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був здійснити поставку спірного дизпалива у строк до 23.01.2025 включно.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Також, господарський суд вважає зауважити, що у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки.

Господарський суд зазначає, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Відповідач не спростував доводи позивача щодо недопоставки товару на суму 70 400,00 грн, доказів поставки товару на суму здійсненої позивачем оплати в залишковому розмірі 70 400,00 грн відповідач також суду не надав.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, відповідно до положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням строку поставки (23.01.2025), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 24.01.2025.

Доказів поставки 1280 літрів дизпалива чи доказів повернення позивачу 70 400,00 грн відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Враховуючи те, що позивач здійснив попередню оплату товару на суму 70 400,00 грн, а відповідач не поставив позивачу оплачений товар, повернення попередньої оплати не здійснив, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу 70 400,00 грн суму попередньої оплати.

Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сплаченої позивачем попередньої оплати в сумі 70 400,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 419,20 грн за період з 16.12.2024 по 12.05.2025 та штраф у розмірі 4928,00 грн.

Відповідно до п. 6.2. договору за порушення строків поставки товару (передача довірчих документів або відпуск товару з АЗС) постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості не поставленого у визначений строк товару за кожний день такої затримки до повного їх виконання. А за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково утримується штраф у розмірі 7,0 % від указаної вартості.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний неправильно, а саме позивачем не правильно використано початкову дату періоду нарахування. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню за період з 16.12.2024 по 12.05.2025. Як вказано вище, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був здійснити поставку спірного дизпалива у строк до 23.01.2025 включно. Таким чином, початковою датою періоду прострочення виконання зобов`язання з поставки товару та як наслідок початковою датою періоду нарахування пені має бути 24.01.2025. Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня за період з 24.01.2025 по 12.05.2025 у розмірі 7673,60 грн.

Розрахунок штрафу позивачем проведено правильно.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 16.12.2024 по 12.05.2025 у розмірі 856,12 грн та інфляційні втрати за період з січня 2025 року по березень 2025 року у розмірі 2491,98 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем при здійсненні нарахування також неправильно використано початкову дату періоду нарахування (16.12.2024 замість 24.01.2025). Інфляційні втрати підлягають нарахуванню за період з лютого 2025 року по березень 2025 року. Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних за період з 24.01.2025 по 12.05.2025 у розмірі 630,71 грн та інфляційні втрати за період з лютого 2025 року по березень 2025 року у розмірі 1627,65 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 85 259,96 грн, з яких: 70 400,00 грн - вартість недопоставленого товару, 7673,60 грн - пеня, 4928,00 грн - штраф, 630,71 грн - 3% річних, 1627,65 грн інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 104,16 грн (4,30%), на відповідача 2318,24 грн (95,70 %).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (49600, Дніпропетровська область , м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 206/2, ідентифікаційний код 39821153) на користь Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, б. Примаченко Марії, буд. 26, ідентифікаційний код 45030873) 87 578,20 грн, а саме: 85 259,96 грн, з яких: 70 400,00 грн - вартість недопоставленого товару, 7673,60 грн - пеня, 4928,00 грн - штраф, 630,71 грн - 3% річних, 1627,65 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2318,24 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.08.2025

Суддя І.В. Мілєва