ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

07.08.2025м. ДніпроСправа № 904/3512/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Іванчук В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Нечай Марії Павлівни (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" (м. Дніпро)

про зобов`язання вчинити дії Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Нечай Марія Павлівна (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" про відмову від підтримання ділових відносин та проведення ділових операцій з Фізичною особою - підприємцем Нечай Марією Павлівною;

- визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Публічним акціонерним товариством "Банк Восток", про розірвання договору банківського рахунку № S006915390 від 15.01.2025, який укладений між Фізичною особою - підприємцем Нечай Марією Павлівною та Публічним акціонерним товариством "Банк Восток";

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Банк Восток" усунути перешкоди в користуванні грошовими коштами Фізичної особи - підприємця Нечай Марії Павлівни шляхом надання Фізичній особі - підприємцю Нечай Марії Павлівні доступу до її грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірним позбавленням позивача можливості розпоряджатися належними йому грошовими коштами на невизначений термін. Позивач зазначає, що 13.05.2025 від відповідача надійшло повідомлення щодо одностороннього розірвання договору банківського рахунку № S006915390 від 15.01.2025 з ініціативи відповідача на підставі статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" у зв`язку із встановленням неприйнятно високого ризику ділових відносин, відповідно до частини 6 статті 7 вказаного Закону. Отримавши зазначене повідомлення, позивач звернувся в службу підтримки Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" з метою дізнатися щодо можливості повернення грошових коштів, які знаходяться на його заблокованому банківському рахунку, та отримав відповідь про те, що повернення грошових коштів відбудеться шляхом їх переведення на інший рахунок з комісією у розмірі 10% після закриття рахунку. Також відповідачем було зазначено, що закриття рахунку відбудеться при наявності технічної можливості, протягом 180-ти днів з дня прийняття відповідачем рішення про розірвання договору. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає, що банком було безпідставно встановлено щодо нього неприйнятно високий ризик ділових відносин, тому відсутня підстава для вчинення одностороннього правочину у вигляді розірвання договору. Враховуючи вказане, позивач виснує, що правочин у формі одностороннього розірвання договору є недійсним, оскільки зміст правочину суперечить актам законодавства, зокрема в частині відсутності фактичних підстав та доказів для застосування припинення ділових відносин за Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 084 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 03.07.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.07.2025.

Від позивача надійшло клопотання про подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи разом з клопотанням про поновлення строку на подання такого клопотання (вх. суду №29281/25 від 07.07.2025), в якому він просить суд приєднати до матеріалів справи копію відповіді Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" № 04/1/5522-1 від 27.05.2025. В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що в інтересах позивача були направлені адвокатські запити, які стосувались надання відомостей та копій документів щодо підстави блокування банківського рахунку та документів, що підтверджують правомірність та легітимність блокування банківського рахунку, який знаходиться за реквізитами НОМЕР_1 . Також, в адвокатських запитах зазначалось про необхідність надання копії рішення про відмову в підтриманні ділових відносин з позивачем та внутрішніх документів банку з питань ПВК/ФТ та питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, на підставі яких банком застосовано ризик-орієнтований підхід для визначення ризиків фінансових операцій відносно позивача. Позивач зазначає, що після подання позовної заяви представником позивача було отримано відповідь Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" №04/1/5522-1 від 27.05.2025, в якій зазначено про відмову у наданні запитуваної інформації на тій підставі, що така інформація становить банківську таємницю та, відповідно, є інформацією з обмеженим доступом. Таким чином, вказана інформація додатково підтверджує неможливість позивача самостійно отримати витребувані докази та має бути долучена до матеріалів справи.

Від позивача надійшли клопотання про вступ у справу як представників (вх. суду №30511/25 від 14.07.2025; вх. суду № 30514/25 від 14.07.2025; вх. суду № 30517/25 від 14.07.2025), в яких адвокати Опалюк С.В., Трунов Ю.А. та Герасько М.Г. просять надати їм доступ до електронної справи № 904/3512/25 як представникам позивача.

Від позивача надійшли клопотання (вх. суду № 30525/25 від 14.07.2025; вх. суду №30527/25 від 14.07.2025; вх. суду № 30532/25 від 14.07.2025), в яких він просить суд надати можливість його представникам прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 16.07.2025 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів були задоволені судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" та поштовим шляхом надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 31370/25 від 18.07.2025; вх. суду № 31419/25 від 21.07.2025), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- при відкритті банківського рахунку з метою ідентифікації клієнта, оцінки ризиків, пов`язаних з фінансовими операціями, та дотримання вимог щодо фінансового моніторингу Нечай М.П. було складено та підписано опитувальник клієнта - фізичної особи. В опитувальниках Нечай М.П. зазначила е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 та фінансовий номер телефону: НОМЕР_2 . В усіх опитувальниках Нечай М.П. вказала адресу місця реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 . При відкритті рахунку позивачка зазначила, що є студентом та фактично проживає в м.Києві. Середній дохід Нечай М.П. складає 10 000 грн. на місяць. На підставі анкети-заяви від 15.01.2025 про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Банк Восток" на укладення договору банківського рахунку (з випуском ЕПЗ) № S006915390 (далі - договір ФОП) Нечай М.П. було відкрито поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів для здійснення підприємницької діяльності у гривні IBAN: НОМЕР_1 (далі - рахунок ФОП). Рахунок ФОП було відкрито в рамках продукту "ФОП Онлайн", який дозволяє відкривати рахунки без відвідування відділення за допомогою програмного комплексу "Дія". При відкритті банківського рахунку з метою ідентифікації клієнта, оцінки ризиків, пов`язаних з фінансовими операціями, та дотримання вимог щодо фінансового моніторингу Нечай М.П. 18.03.2025 було складено та підписано опитувальник клієнта самозайнятої фізичної особи (фізичної особи - підприємця або особи, яка займається незалежною професійною діяльністю). В опитувальнику ФОП Нечай М.П. зазначила суму очікуваних надходжень на рахунки у місяць 1 000 000 грн. 00 коп., а суму середньомісячного доходу - 100 000 грн. Згідно з випискою за рахунком ФОП Нечай М.П., зокрема, 02.04.2025 на рахунок ФОП Нечай М.П. було зараховано кошти в сумі 719 950 грн. 00 коп. (деталі операції: за виносні антени (спецпризначення), згідно з договором № 108 від 01.04.2025); 07.04.2025 з рахунку ФОП Нечай М.П. було переказано на рахунок Нечай М.П. (відкритий для власних потреб) кошти в сумі 150 000 грн. 00 коп. (деталі операції: поповнення рахунку Нечай М.П. (п-к Нечай М.П. Ф.О.); 08.04.2025 з рахунку ФОП Нечай М.П. було переказано кошти в сумі 285 000 грн. 00 коп. (деталі операції: оплата за антени згідно з рахунком від 08.04.2025; 08.04.2025 з рахунку ФОП Нечай М.П. було переказано кошти в сумі 284 944 грн. 00 коп. (деталі операції: оплата за антени згідно з рахунком від 08.04.2025);

- 09.04.2025, у зв`язку з відправленням значних сум коштів з рахунку фізичної особи Нечай М.П. (відкритого для власних потреб) банком в порядку статті 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" та пункту 8 додатку № 15 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 65, було зроблено офіційний запит Нечай М.П. (як фізичній особі) шляхом надіслання електронного листа на електронну пошту зазначену Нечай М.П. при відкритті рахунку: ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання офіційних документів та пояснень для перевірки, щодо визначення фінансового стану та пояснення суті та характеру фінансових операцій, - до 23.04.2025 включно. Також, у вказаному запиті банк попередив позивачку, що ненадання відповідних документів або надання недостовірної інформації призведе до відмови в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Крім того, в листі було зазначено, що згідно з пунктом 2.22.3 Правил надання банківських продуктів та послуг фізичним особам, банк має право розірвати відповідний договір в односторонньому порядку з повідомленням про це клієнта не менше, ніж за десять днів до розірвання такого договору, а також про те, що "даний лист є таким повідомленням". У відповідь на вказаний лист банку 09.04.2025 від Нечай М.П. надійшло електронне повідомлення наступного змісту: "Доброго ранку! Я дуже перепрошую, але в мене немає ніяких документів, тому що ці гроші це просто мій дідусь їх переказує. ОСОБА_2 . Я живу за кордоном у Франції і влітку він з моєю мамою приїдуть у гості і зараз я займаюсь бронюванням квартири для їх проживання і бронюю все зі своєї французької картки, а дідусь мені переказує кошти на українську. Я можу надати квитанції з Airbnb, і те що я дійсно оплачувала квартиру на ту суму, яку потім мені переказав дідусь. Також, якщо потрібно переписку, де я пишу йому скільки я витратила і скільки він має надіслати. Гарного дня!". Після вказаної відповіді від позивачки, 09.04.2025 банк надіслав на електронну пошту Нечай М.П. лист про необхідність пояснення транзакції від 08.04.2025, коли з рахунку ФОП Нечай М.П. було переказано кошти в сумі 150 000 грн. 00 коп. (деталі операції: поповнення рахунку Нечай М.П. (п-к Нечай М.П. Ф.О.), на що від позивачки було отримано наступну відповідь: "Доброго дня! Добре, по цим платежам зрозуміла, але чому в мене заблокувалась картка у банку? Власний рахунок, на якому в мене немає взагалі ніяких великих транзакцій". У подальшому, 10.04.2025, у відповідь на запит позивачка надіслала декларації зі сплати єдиного податку за 2024 рік, довідку про відсутність боргів зі сплати податків та договір № 108, укладений 01.04.2025 з Військовою частиною НОМЕР_3 , видаткову накладну № 2603251 від 01.04.2025, відповідно до якої позивачка поставила 01.04.2025 виносну антену ACASOM ROC-4 NType 2.4 G/5.2G/5.8G у кількості 25 штук, загальною вартістю 692 250 грн. 00 коп. та виносну ACASOM ROC-4 NType 2.4 G/5.2G/5.8G у кількості 1 штука, вартістю 27 700 грн. 00 коп. без ПДВ. На видатковій накладній міститься підпис ФОП Нечай М.П. про відвантаження вказаного товару та прийняття його на складі начальником складу Військової частини НОМЕР_3 . Також, 14.04.2025 з електронної адреси ФОП Нечай М.П. надійшов лист із вкладенням копії договору поставки № 104 від 01.04.2025, укладеним між ФОП Нечай М.П. (покупець) та Фізичною особою - підприємцем Колпаковським О.М., (постачальник), відповідно до якого постачальник зобов`язується здійснювати постачання товару покупцю, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах договору. Крім того, до договору поставки № 104 було надано рахунок № 104 від 01.04.2025 та видаткову накладну № 104 від 01.04.2025, відповідно до яких 01.04.2025 ФОП Колпаковським було поставлено ФОП Нечай М.П. товар виносну антену ACASOM ROC-4 NType 2.4 G/5.2G/5.8G у кількості 25 штук, загальною вартістю 548 000 грн. 00 коп. та виносну ACASOM ROC-4 NType 2.4 G/5.2G/5.8G у кількості 1 штук, вартістю 21 944 грн. 00 коп. без ПДВ. Згідно з виписками за рахунками Нечай М.П., відкритими фізичною особою для власних потреб, починаючи з 01.02.2025 позивачка територіально знаходилась поза межами України. Враховуючи вказане, 12.05.2025 банком зроблено обґрунтований висновок щодо підозрілої(их) фінансової(их) операції(й) (діяльності) із розпорядженням про прийняття рішення щодо встановлення неприйнятно високого рівня ризику та відмови від подальшого обслуговування (закриття рахунків), прийнято рішення про відмову в обслуговуванні Нечай М.П. та повідомлено про це Державну службу фінансового моніторингу України. При цьому відповідач зазначає, що це була не єдина причина розірвання ділових відносин, так як згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" встановлення клієнту неприйнятно високого ризику є тільки однією з переліку підстав, коли у банку виникає обов`язок щодо одностороннього розірвання ділових відносин. За викладених обставин 05.06.2025 було закрито рахунок ФОП Нечай М.П. на підставі статті 15 вказаного закону;

- згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб'єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. Крім того, відповідно до статті 21 вказаного закону запобігання та протидію фінансові операції або спроба їх проведення незалежно від суми, на яку вони проводяться, вважаються підозрілими, якщо суб`єкт первинного фінансового моніторингу має підозру або має достатні підстави для підозри, що вони є результатом злочинної діяльності або пов`язані чи стосуються фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення. При визначенні того, чи є підозрілою фінансова операція або діяльність, суб`єкт первинного фінансового моніторингу враховує типологічні дослідження, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу;

- в обґрунтування припинення ділових відносин з Нечай М.П. , відповідач посилається на те, що при проведенні аналізу операцій та документів Нечай Марії Павлівни Банком було встановлено ряд Індикаторів підозрілості фінансових операцій, що призвело до необхідності здійснення детального аналізу операцій Нечай М.П. та детального перегляду її даних. Зокрема, з виписки за рахунками фізичної особи Нечай М.П. було встановлено, що з 01.02.2025 позивачка територіально знаходилась за межами України, про що свідчить інформація з переліком IP адрес місця авторизації інтернет-банкінгу з фінансового номеру Нечай М.П. з використанням якого здійснювалось обслуговування рахунків відкритих на ім`я позивачки. Як видно з журналу IP клієнтка здійснювала входи в мобільний застосунок "Банк власний рахунок" з мобільного девайсу iPhon-15 постійно з французьких ip-адрес, а 22.04.2025 мобільний застосунок "Банк власний рахунок" було перереєстровано на мобільний девайс iPhone 14 і вхід було здійснено вже з українських IP-адрес, що свідчить про передачу прав користування рахунком іншій особі. Доказами знаходження позивачки поза межами України під час здійснення підозрілих операцій можуть слугувати наступні транзакції: 01.02.2025 Нечай М.П. було ініційовано платіжну операцію в кафе Starbucks у французькому місті Nancy; 13.02.2025 Нечай М.П. ініційовані операції в місті Туль у Франції (що поряд з містом Ненсі); 16.02.2025 Нечай М.П. намагалась розрахуватись карткою в кафе в Парижі; 14.03.2025 Нечай М.П. намагалась розрахуватись карткою в ресторані Buonogusto в місті Туль у Франції; 19.03.2025 клієнтка намагалась розрахуватись карткою у предмісті міста Ненсі - Laxou. Разом з тим, Нечай М.П. було направлено офіційний запит щодо джерел походження коштів на її картці. На вказаний запит позивачка повідомила, що вона живе за кордоном (лист від 09.04.2025), а кошти, які вона отримує на картку, - це кошти її дідуся Діганша Бахтіяр Махмутовича. Вказаний факт свідчить, що Нечай М.П. особисто не знала про ведення нею підприємницької діяльності та операції здійснені за її рахунками, хоча згідно з виписок за рахунками, відкритими на ім`я позивачки, Нечай М.П. отримала власні кошти, переказані з рахунку ФОП Нечай М.П. на її картку для власних потреб в розмірі 150 000 грн. 00 коп. При цьому позивачка в якості підтвердження розрахунків з картки, відкритої для власних потреб в сумі 149 500 грн., надала договір № 104 від 01.04.2025 щодо здійснення оплати на користь ФОП Колпаковського Олексія Миколайовича. Проаналізувавши надані Нечай М.П. документи банком було встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Колпаковський Олексій Миколайович був зареєстрований як фізична особа - підприємець лише 07.04.2025, а припинив свою діяльність 24.04.2025, що свідчить про фіктивність укладених угод, фіктивність передачі товару за ними, адже договір на поставку продукції з ФОП ОСОБА_3 та поставка продукції відбулись до створення ФОП Колпаковський (на 7 днів раніше до реєстрації ФОП Колпаковський О.М.). Крім того, проаналізувавши договір № 104 від 01.04.2025 та видаткову накладену № 104 від 01.04.2025 було встановлено ознаки підробки документу - накладення на документ фотографії підпису Нечай М.П. (обрізані краї підпису, підписи мають однаковий нахил та є ідентичними візуально навіть без експертизи). До того ж, відповідно до інформації з сайту Судова влада України - ОСОБА_3 є обвинувачуваним в Турецькій Республіці, а Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя розглядалось питання щодо його допиту у якості обвинуваченого. Також було надано видаткову накладну, яка складена 01.04.2025 ФОП ОСОБА_3 . Того ж дня, 01.04.2025 ФОП Нечай М.П. по документах відвантажила товар у військову частину НОМЕР_3 за договором поставки № 108 укладеним 01.04.2025, тобто в той же день, що й договір № 104 від 01.04.2025, що фізично не можливо. Враховуючи вищевикладене у банку виникли обґрунтовані підстави вважати, що Нечай М.П. надала до банку неправдиві відомості щодо походження товарів, копії документів, які мали ознаки підробки, а в банку виникла обґрунтована підозра вважати, що бенефіціаром діяльності Нечай М.П. може бути третя особа. Крім того, банком було проаналізовано девайс (мобільний пристрій), з якого Нечай М.П. користувалась (здійснювала перекази) за рахунками ФОП та в користуванні позивачки було помічено два пристрої: FD043752-2E00-435F-94D3-6481922BA1CD (iPhone 15): користувалась з серпня 2024 року по 2025-04-22 22:54:55.10, з 2025-04-23 12:23:17.54 по тепер. А також DC6EB3B3-5A74-43DB-81F3-5A6F7F94EBEA (iPhone 14 Pro) з 2025-04-22 22:54:55.11 по 2025-04-23 12:23:17.53. Даний iPhone 14 Pro також використовувався номером 39 з 15.04.2025 по 22.04.2025. При перевірці номеру телефону було встановлено, що даним номером користувався також клієнт банку - ОСОБА_4 , з яким банк 12.05.2025 розірвав ділові відносини по статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Викладені обставини та факти свідчать про те, що в банку обґрунтовано виникла підозра щодо наступного: 1) рахунок ФОП Нечай використовувався на користь третіх осіб (фактично діяльність ФОП не вела та перебувала за кордоном на момент її здійснення); 2) договір, укладений з ФОП ОСОБА_3 , за яким перераховувались кошти Нечай М.П., є підробленим, а товар, який зазначений в договорі, ФОП ОСОБА_3 фактично не передавався або мав інше походження; 3) ФОП Нечай М.П. не мала фізичної можливості підписати Акт приймання товарів з військовою частиною, тому як перебувала не в Україні. Вказані обставини стали підставою для припинення відносин з Нечай М.П. та подання Банком інформації про операції Нечай М.П. до Державної служби фінансового моніторингу України;

- відповідач зазначає, що виявлення індикаторів підозрілості фінансових операцій Нечай М.П. та подальші дії банку щодо направлення запитів, складання та прийняття відповідного рішення банку про відмову від підтримання ділових відносин з Нечай М.П. , а також повідомлення Державної служби фінансового моніторингу України повністю відповідає вимогам внутрішніх нормативних документів банку з питань фінансового моніторингу, а саме: додатку 5 до Програми оцінки та управління ризиками легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення ПАТ "Банк Восток", в редакції, затвердженій протоколом Правління Банку № 22 від 21.03.2025 та протоколом Правління Банку № 31 від 11.04.2025; пунктами 4.5.3-4.5.8 пункту 4.5 та Розділу 7 Програми належної перевірки клієнтів ПАТ "Банк Восток", в редакції затвердженій протоколом Правління Банку № 87 від 29.10.2024; пунктами 4.2-4.6 Розділу 4, Розділу 6 Правил фінансового моніторингу ПАТ "Банк Восток", в редакції затвердженій протоколом Правління Банку № 87 від 29.10.2024. Враховуючи викладене, відповідач зауважує, що банк, здійснивши належну перевірку Нечай М.П. та виявивши підозрілу діяльність, керуючись Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", Положенням № 65, внутрішніми нормативними документами банку, виконав власний обов`язок суб`єкта фінансового моніторингу та розірвав ділові відносини з Нечай М.П. , тому банком підтверджено існування правових підстав для розірвання ділових відносин з Нечай М.П., в тому числі, але не виключно й у зв`язку з присвоєнням клієнтці неприйнятно високого ризику, а тому у задоволенні її позовних вимог слід відмовити. Також відповідач звертає увагу, що частина 1 статті 15 вказаного закону зобов`язує банк розірвати ділові відносини з клієнтом і з інших підстав (не тільки у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику), а й у разі: якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; встановлення клієнту неприйнятно високого ризику; подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації; подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. Відповідач виснує, що з урахуванням того, що наведені у відзиві фактичні обставини підтверджують існування підстав, які зобов`язують банк розірвати ділові відносини з клієнтом, за результатами проведення внутрішньої перевірки та надання належних доказів, зокрема, рішення банку у вигляді висновку із чітким зазначенням підстав відмови від ділових відносин з Нечай М.П., слід вважати що банк достатнім чином аргументував наявність у банку підстав для розірвання з клієнтом ділових відносин на підставі частини 1 статті 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №31953/25 від 22.07.2025), в якій повідомлено про те, що інтереси позивача у справі представляють адвокати АО "Максимальний захист" Опалюк С.В., Трунов Ю.А. та Герасько М.Г., які діють на підставі договору про надання правничої допомоги № 1505/25 від 14.05.2025 (далі - договір). Підпунктом 4.1.15 пункту 4.1. договору встановлено, що об`єднання має право достроково розірвати, припинити даний договір у разі невиконання замовником зобов`язань про сплату об`єднанню вартості наданих послуг, у разі виникнення конфлікту у правовій позиції об`єднання (його адвокатів) та замовника, або з власної ініціативи об`єднання. У такому разі гонорар сплачений за договором не повертається. Пунктом 10.4. договору передбачено, що об`єднання може в односторонньому позасудовому порядку припинити дію договору у випадку неодноразового порушення замовником договору, відмови замовника співпрацювати з об`єднанням, несвоєчасної оплати юридичних послуг, невиконання замовником рекомендацій об`єднання із суттєвих питань, у результаті чого подальше надання юридичних послуг замовнику може вважатись протизаконним чи неетичним. У зв`язку із зазначеним, представники позивача повідомляють про припинення дії договору про надання правничої допомоги, укладеного між АО "Максимальний захист" та ФОП Нечай М.П. з огляду на невиконання останньою обов`язків по оплаті вартості адвокатських послуг. У зв`язку з вказаним, представники просять подальший розгляд справи здійснювати за відсутності адвокатів Опалюка С.В., Трунова Ю.А. та Герасько М.Г.

У підготовче засідання 22.07.2025 з`явився представник відповідача, представник позивача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом була врахована наявність заяви адвокатів позивача про розірвання договору про надання правничої допомоги з позивачем, та подальший розгляд справи без участі раніше залучених адвокатів.

Враховуючи вказані обставини, ухвалою суду від 22.07.2025 підготовче засідання було відкладено на 07.08.2025.

У підготовче засідання 07.08.2025 з`явився представник відповідача; представник позивача у вказане засідання вдруге не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив; при цьому матеріалами справи підтверджується, що позивач був повідомлений про день, час та місце вказаного підготовчого засідання належним чином.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 07.08.2025 звертав увагу суду на наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд також зауважує, що позивачем не повідомлено причини неявки у судове засідання 07.08.2025, як і раніше не було повідомлено суду причини неявки у засідання, призначене на 22.07.2025.

Суд окремо завертає увагу, що у випадку наявності у позивача складнощів з власним прибуттям або прибуттям його представника у судові засідання 22.07.2025 та 07.08.2025 безпосередньо до приміщення господарського суду, позивач не був позбавлений права та можливості звернутися до суду із клопотанням про участь у судових засіданнях 22.07.2025 та 07.08.2025 в режимі відеоконференції, однак вказаним правом не скористався.

Також, усвідомлюючи, що неявка у судове засідання 07.08.2025 є повторною, а також розуміючи вимоги пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, позивач не був позбавлений права звернутися із клопотанням про проведення підготовчого засідання 07.08.2025 без участі його представника, але вказаною можливістю також не скористався.

При цьому місцезнаходженням як позивача так і суду є міста Київ та Дніпро, відповідно, в яких з початку військової агресії не велися активні бойові дії, ситуація протягом всього часу воєнного стану в Україні є контрольованою Збройними Силами України.

З приводу належного повідомлення позивача про день, час та місце підготовчого засідання 07.08.2025 слід зазначити також таке.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою, фізичною особою - підприємцем документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою та фізичною особою - підприємцем для забезпечення комунікації та зв`язку із ними зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

На підтвердження адреси позивача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням позивача є: вулиця Голего Миколи, будинок 7в, квартира 170, м. Київ, 03058, на яку і була направлена ухвала суду від 22.07.2025 (а.с.50 у томі 2).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Слід відзначити, що поштове відправлення на офіційну адресу позивача - вулиця Голего Миколи, будинок 7в, квартира 170, м. Київ, 03058, в якому містилася ухвала суду від 22.07.2025, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 04.08.2025 "Адресат відсутній за вказаною адресою".

При цьому, відповідно до частин 6, 7 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Отже, в розумінні частини 3 статті 120 та частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України позивач є належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом; ухвала суду від 22.07.2025 вважається врученою позивачу у паперовому вигляді.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує суд з`ясовувати фактичне місцезнаходження сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу, фізичну особу - підприємця.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 № 1071) (далі - Правила), які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до пункту 76 Правил для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.

Згідно з пунктом 78 Правил поштові відправлення, адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим в установленому законодавством порядку на одержання поштових відправлень.

Відповідно до пунктів 82, 83 Правил рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою "Судова повістка", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду. Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Враховуючи все вищевикладене, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу, фізичну особу - підприємця.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, неперебування позивача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію не є перешкодою для розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання позивачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Позивач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Слід також відзначити, що відповідно до частини 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У тексті позовної заяви позивач зазначив номер телефону для зв`язку ).

Так, позивач був повідомлений про зміст ухвали суду від 22.07.2025, шляхом передачі телефонограми на номер телефону НОМЕР_4 , який зазначений у позовній заяві - 22.07.2025.

Також позивач був повідомлений про день, час та місце підготовчого засідання 07.08.2025 шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України.

Слід відзначити, що інших засобів зв`язку з позивачем Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також матеріали справи не містять.

В даному випадку господарським судом здійснені всі можливі заходи задля повідомлення позивача про розгляд даної справи судом, що підтверджується направленням ухвал суду на всі відомі суду засоби зв`язку з позивачем.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 25.07.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129087271) надіслано судом 25.07.2025, зареєстровано в реєстрі 25.07.2025 та забезпечено надання загального доступу 28.07.2025, тобто завчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).

З урахуванням наведеного, позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, суд зазначає:

- позивач належним чином повідомлений про день, час та місце підготовчого засідання 07.08.2025;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- у даному випадку неявка позивача є повторною;

- відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18, від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

У даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

При цьому явка у підготовче засідання 07.08.2025 була визнана обов`язковою (пункт 2 резолютивної частини ухвали суду від 22.07.2025).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України" та від 14.10.2007 у справі "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004, постанова Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 922/3016/17).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (постанова Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 910/15330/19, від 31.03.2020 у справі № 910/11383/19).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

У підготовче засідання 07.08.2025 з`явився представник відповідача; представник позивача у вказане засідання вдруге не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив; при цьому матеріалами справи підтверджується, що позивач був повідомлений про день, час та місце вказаного підготовчого засідання належним чином.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 07.08.2025 звертав увагу суду на наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Слід також відзначити, що позивачем не повідомлено причини неявки у судове засідання 07.08.2025, як і раніше не було повідомлено суду причини неявки у засідання, призначене на 22.07.2025.

Крім того, у випадку наявності у позивача складнощів з власним прибуттям або прибуттям його представника у судові засідання 22.07.2025 та 07.08.2025 безпосередньо до приміщення господарського суду, позивач не був позбавлений права та можливості звернутися до суду із клопотанням про участь у судових засіданнях 22.07.2025 та 07.08.2025 в режимі відеоконференції, однак вказаним правом не скористався.

Також, усвідомлюючи, що неявка у судове засідання 07.08.2025 є повторною, а також розуміючи вимоги пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, позивач не був позбавлений права звернутися із клопотанням про проведення підготовчого засідання 07.08.2025 без участі його представника, але вказаною можливістю також не скористався.

При цьому місцезнаходженням як позивача так і суду є міста Київ та Дніпро, відповідно, в яких з початку військової агресії не велися активні бойові дії, ситуація протягом всього часу воєнного стану в Україні є контрольованою Збройними Силами України.

Судом також встановлено, що підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у підготовчому засіданні 07.08.2025, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Також судом встановлено, що явка у підготовче засідання 07.08.2025 була визнана обов`язковою (пункт 2 резолютивної частини ухвали суду від 22.07.2025).

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004, постанова Верховного Суду від 19.08.2019 у справі № 922/3016/17).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (постанова Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 910/15330/19, від 31.03.2020 у справі № 910/11383/19).

Виходячи із вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що процесуальна поведінка позивача не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, готовності брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами пункту 2 частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Господарський суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Під час аналізу обставин у даній справі, суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 по справі № 910/8816/19, в якій наведено такий аналіз норм статті 226 Господарського процесуального кодексу України, а також механізм її застосування:

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами пункту 2 частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Водночас частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Разом з тим частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він повинен повідомити суд про причини неявки, і у випадку визнання таких причин поважними суд може відкласти розгляд справи.

Разом з тим частина 4 статті 202, пункт 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.

В даному випадку (як і справі № 910/8816/19, що розглядалась Верховним Судом за аналогічних обставин) судом встановлено, що позивач не забезпечив явку уповноваженого представника 07.08.2025; не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених частиною 4 статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, для залишення позову без розгляду.

Аналогічних правових висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, у якій відійшла від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 № 904/11194/15.

У той же час, у даному випадку явка у підготовче засідання 07.08.2025 була визнана обов`язковою (пункт 2 резолютивної частини ухвали суду від 22.07.2025).

Так, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19 виклала висновок щодо застосування норми пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, вказавши, зокрема, що правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, навіть, у тих випадках, коли його явка визнана судом необов`язковою і наслідки неявки не роз`яснювалися.

Окрім того, залишення позовної заяви без розгляду через неявку позивача у судове засідання у разі ненадання ним заяви про розгляд справи за його відсутності не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність залишення позову Фізичної особи - підприємця Нечай Марії Павлівни без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 по справі №910/10593/20, від 23.03.2021 по справі № 916/1873/20, від 21.07.2021 по справі №915/617/20.

Крім того, за змістом частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Отже, учасник справи має право:

а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника);

б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Саме до наведених вище правових висновків дійшов Верховний суд у складі Об`єднаної палати касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 по справі №905/458/21 (пункти 8.2- 8.7).

Також, у постанові Верховний суд у складі Об`єднаної палати касаційного господарського суду постанові від 18.11.2022 по справі № 905/458/21 наведено наступний аналіз наслідків неявки позивача в судове засідання.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Тобто у положеннях частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, законодавець не застосував слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у частині четвертій статті 202 Господарського процесуального кодексу України, та формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене, повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права відносяться до імперативних.

Отже, норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

Належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи є передумовою застосування до позивача процесуальної дії залишення позову без розгляду. Це випливає з частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої будь-які питання наслідків неявки у судове засідання будь-якого учасника справи розглядаються за умови, що він був належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання. Неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання є безумовною підставою для відкладення розгляду справи відповідно до пункту 1 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України. Здійснене судом повідомлення про дату, час і місце судового засідання слід вважати належним, якщо при цьому були дотримані вимоги статей 121, 122, 242 Господарського процесуального кодексу України.

Право позивача самостійно визначати характер своєї участі в судовому засіданні, зокрема й через неявку до нього, повинне бути здійснене у належний, тобто визначений процесуальним законом спосіб: шляхом подання позивачем до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Лише, якщо позивач чітко висловив своє волевиявлення через клопотання про розгляд справи за його відсутності та за умови можливості розгляду справи за відсутності позивача в судовому засіданні, можливий судовий розгляд справи за відсутності позивача в судовому засіданні.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України виключенням для обов`язкового залишення позову без розгляду можуть вважатися обставини, якщо позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, суд розглядає справу по суті за умов, якщо: (1) позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та (2) його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. При цьому, суд може розглянути можливість вирішення спору за відсутності позивача (з`ясувати, чи не перешкоджає нез`явлення позивача вирішенню спору) лише якщо від позивача надійшло клопотання про такий розгляд (про розгляд справи за відсутності позивача). У разі, якщо від позивача до суду не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд не має права розглядати справу, а тому не зобов`язаний надавати оцінку наявності такої можливості. Подібні висновки викладанні Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 по справі №905/458/21.

Отже, окремо суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (постанова від 18.11.2022 по справі № 905/458/21) зазначає, що норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.

При цьому, суд відзначає, що Верховним Судом (у складі Касаційного цивільного суду та Касаційного адміністративного суду) щодо питань застосування норм Цивільного процесуального кодексу України та сформовано правову позицію щодо неможливості залишення позову без розгляду, у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання на стадії підготовчого провадження.

В той же час, у зв`язку з різною практикою застосування Верховним Судом положень процесуальних кодексів щодо можливості залишення позову без розгляду на стадії підготовчого провадження (з причин, зокрема, неявки позивача у судове засідання), справу №757/54510/17-ц було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Однак, в ухвалі суду від 13.07.2021 по справі № 757/54510/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд. Ухвала мотивована, зокрема, наступним:

- під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожими є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

- порядок здійснення цивільного та господарського судочинства встановлений різними процесуальними кодексами;

- вказані в ухвалі про передачу до Великої Палати Верховного Суду висновки щодо застосування норм процесуального права при залишенні позову без розгляду залежно від стадії судового розгляду регулюються різними процесуальними кодексами, що не тільки виключає можливість визнання таких правовідносин подібними, але і спростовує наведені колегією суддів Касаційного цивільного суду твердження щодо необхідності та можливості відповідної уніфікації вказаних висновків різних судів щодо застосування різних норм процесуального права.

Враховуючи вказані вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, господарський суд у даній справі керується саме правовими висновками Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду (щодо питань застосування Господарського процесуального кодексу України) щодо можливості залишення позову без розгляду на стадії підготовчого провадження (з причин, зокрема, неявки позивача у судове засідання).

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду, у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 182, 226, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця Нечай Марії Павлівни до Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" про зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Роз`яснити Фізичній особі - підприємцю Нечай Марії Павлівні, що після усунення обставин, що зумовили залишення позовної заяви без розгляду, позивач має право знову звернутися з нею до господарського суду в загальному порядку.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 07.08.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена та підписана 07.08.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко