ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.05.2025 Справа №905/962/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ

до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», м.Краматорськ Донецької області

про стягнення 91190570,16грн основного боргу, 2023797,16грн 3% річних, 7920513,73грн інфляційних

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився (не викликався),

від відповідача: не з`явився (не викликався).

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 91190330,11грн основного боргу, 691120,08грн 3% річних, 848027,59грн інфляційних (позов поданий через систему «Електронний суд»).

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язання оплатити отримані у січнітравні 2024 року послуги за договором №0112-03015-ПД від 01.01.2024 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Договір), внаслідок чого наявні підстави для стягнення боргу і нарахування річних та інфляційних.

Після відкриття провадження у справі позивач надав суду:

- заяву №01/63235 від 10.10.2024 (вх.№07-07/8951/24 від 10.10.2024, з додатками; т.1, а.с.111-114), в якій пояснив, що у п.2 переліку додатків до позовної заяви допущено описку в номері наказу; до заяви надав копію платіжної інструкції №4021 від 28.06.2024 на суму 10000000,00грн, яку відповідно до п.3.9. Договору позивач зарахував на погашення заборгованості за послуги першого і другого планових платежів за січень 2024 року;

- відповідь №01/66778 від 24.10.2024 (вх.№07-07/9447/24 від 25.10.2024, з додатками; т.1, а.с.206-216) на відзив, в якій наголосив, що воєнний стан в країні має загальний характер та повною мірою стосується обох сторін, які працюють в однакових економічних умовах; починаючи з осені 2022 року вся енергетична система України постійно перебуває під ворожими обстрілами: у південному, центральному та південно-західному регіонах пошкоджено обладнання, на відновлення якого позивач залучив кредитні кошти і також потрапив у вкрай складне фінансове становище; факт настання форс-мажорних обставин не може бути підтверджений лише листом Торгово-промислової палати (далі ТПП) України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022; аварійне зупинення роботи Слов`янської ТЕС тривало у 2022 році, однак до стягнення заявлені нарахування за надання послуг у січнітравні 2024 року; вважає, що відповідач не надав доказів існування у нього форс-мажорних обставин, які б повністю унеможливили виконання грошових зобов`язань за Договором у спірний період; 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання і постанова №413 від 26.04.2023 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) не виключає (не зупиняє) їх стягнення; щодо стверджуваної відповідачем можливості зарахування зустрічних однорідних вимог зазначив, що між сторонами існують суперечки, втілені у судові провадження №905/1215/23 і №905/1/24, тож підстави для зарахування відсутні і сторони не підписали відповідні угоди за спірні періоди; просив задовольнити позов;

- заяву №01/69182 від 07.11.2024 (вх.№8096/24 від 07.11.2024, з додатками; т.2, а.с.1-10) про закриття провадження у справі щодо частини основної заборгованості з таких підстав: після подання позову відповідач сплатив 39686742,34грн основного боргу і сторони склали акти коригування до актів приймання-передачі за період березеньтравень 2024 року, які зменшили розмір заборгованості на загальну суму 337,43грн, з урахуванням чого станом на 30.08.2024 основний борг відповідача становить 51503250,34грн з ПДВ;

- клопотання №01/69259 від 07.11.2024 (вх.№8101/24 від 07.11.2024, з додатками; т.2, а.с.12-14) про повернення частини сплаченого при поданні позовної заяви судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі щодо частини основного боргу;

- додаткові пояснення №01/74148 від 28.11.2024 (вх.№07-07/10422/24 від 28.11.2024, з додатками; т.2, а.с.31-38) про правові підстави для нарахування річних та інфляційних на заборгованість за плановими платежами;

- додаткові пояснення №01/76972 від 10.12.2024 (вх.№07-07/10875/24 від 11.12.2024, з додатками; т.2, а.с.78-87), в яких зазначив, що розрахунки між сторонами цієї справи як учасниками ринку електричної енергії здійснюються за допомогою системи управління ринком, виходячи із внесених до цієї системи даних комерційного обліку Адміністратора комерційного обліку; на підставі наданих відповідачем позивачу даних комерційного обліку відповідно до умов Договору та вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії формуються релізи за версіями (акти та рахунки); так, за версією 1 розраховуються планові (щодекадні) нарахування, за версією 2 щомісячні фактичні нарахування, а за версією 3 акти коригування; наявність розбіжностей у даних за трьома версіями спричиняє різницю в нарахуваннях за надані послуги у виставлених розрахункових документах; акт приймання-передачі послуги за календарний місяць підсумовує обсяг та вартість наданої послуги за цей місяць і включає три планові платежі, а отже, оплаті підлягає різниця між сумою, зазначеною в акті, та оплаченими плановими платежами;

- клопотання №01/78660 від 17.12.2024 (вх.№01-35/1759 від 17.12.2024, з додатком, надійшло електронною поштою; т.2, а.с.99-101) про закриття підготовчого провадження і проведення судового засідання 17.12.2024 без участі свого представника; просив задовольнити позовні вимоги повністю; клопотання з додатками надійшло повторно через систему «Електронний суд» (вх.№07-07/11094/24 від 17.12.2024; т.2, а.с.104-107);

- додаткові пояснення №01/17122 від 19.03.2025 (вх.№01-41/2646/25 від 19.03.2025, з додатками; т.2, а.с.162-166), в яких роз`яснив механізм проведення розрахунків між сторонами згідно з п.3.1. Договору.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду:

- відзив б/н від 21.10.2024 (вх.№7748/24 від 21.10.2024, з додатками; т.1, а.с.119-203), в якому повідомив, що повністю погасив заборгованість за фактичними рахунками за січеньлютий 2024 року і частково за березень 2024 року та просив закрити провадження у справі щодо стягнення 39686742,34грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору; наголосив, що внаслідок збройної агресії перебуває під впливом надзвичайних обставин; зважаючи на обсяг обов`язків, покладених державою на відповідача у період воєнного стану, збиткову роботу підприємства з метою забезпечення загальнодержавних інтересів, а також на пряму заборону постановою №332 від 25.02.2022 НКРЕКП нарахування та стягнення штрафних санкцій, вважає безпідставним заявлення позивачем вимог про стягнення 3% річних та інфляційних; на виконання наказів Міненерго сторони неодноразово здійснювали зарахування зустрічних однорідних вимог, тому вважає, що за наявності такого механізму погашення взаємної заборгованості позовні вимоги в цілому й, зокрема, стягнення річних та інфляційних в умовах критичного функціонування енергетичної системи є необґрунтованими й заявленими передчасно, оскільки суперечать заходам держави, направленим на стабілізацію роботи ринку електричної енергії;

- заяву б/н від 25.10.2024 (вх.№07-07/9476/24 від 28.10.2024, з додатками; т.1, а.с.218-229) про усунення недоліків відзиву, в якій повідомив про технічні помилки, допущені у тексті відзиву, надавши його виправлену редакцію, в якій у п.п.2, 3.4. змінив зазначення нумерації додатків (ліцензії НКРЕКП серії АЕ №575906 додаток №32 та листів відповідача додатки №27-31), а також вніс зміни до розділу «Додатки»; зазначив, що інших документів на додаток до відзиву не надає;

- пояснення б/н від 02.12.2024 (вх.№07-07/10571/24 від 03.12.2024, з додатками; т.2, а.с.40-62) щодо викладених у відзиві обставин станом на жовтеньлистопад 2024 року та додаткові докази на їх підтвердження;

- клопотання б/н від 17.12.2024 (вх.№07-07/11082/24 від 17.12.2024, з додатками; т.2, а.с.89-98) про долучення доказів, в якому повідомив, що станом на 17.12.2024 обставини, про які зазначено у відзиві та поясненнях б/н від 02.12.2024, тривають: у грудні 2024 року обстрілами Російської Федерації пошкоджено Слов`янську ТЕС, через що станцію зупинено, про це в установленому законодавством порядку відповідач повідомив позивача, Міненерго та НКРЕКП;

- пояснення б/н від 22.01.2025 (вх.№01-41/664/25 від 23.01.2025, з додатками; т.2, а.с.124-135), до яких надав контррозрахунок 3% річних та інфляційних; наполягав на застосуванні до спірних правовідносин підп.2 п.1.15.2., п.1.15.3. Правил ринку, оскільки для відповідача настали обставини форс-мажору, які тривають дотепер;

- пояснення б/н від 02.04.2025 (вх.№01-41/3138/25 від 02.04.2025, з додатками; т.2, а.с.173-178) з питань, що виникли у судовому засіданні 12.03.2025, в яких визнав, що обов`язок зі зменшення суми заборгованості за актами коригувань виник на дату підписання /направлення таких актів; наголосив, що надання контррозрахунку не є визнанням позову повністю чи частково; повідомив, що енергоблок №7 (основна генеруюча потужність Слов`янської ТЕС) зазнав пошкоджень внаслідок обстрілу станції 25.12.2024 та прямого влучання у блочний трансформатор, у зв`язку з чим аварійно зупинений та станом на 02.04.2025 не відновлений; відповідач продовжує споживати послуги за Договором, оскільки у період ремонту обладнання станції до роботи залучається турбогенератор №3 для мінімального генерування енергії для забезпечення потреб м.Миколаївка; витрати в роботі турбогенератора №3 природного газу замість вугілля значно збільшують збитки відповідача.

02.04.2025 в судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача заявив усне клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження. Із занесенням ухвали до протоколу судового засідання суд задовольнив клопотання (протокол с/з від 02.04.2025; т.2, а.с.179-181).

Після повернення до стадії підготовчого провадження позивач надав суду:

- заяву б/н від 11.04.2025 (вх.№2305/25 від 11.04.2025, з додатками; т.2, а.с.182-204) про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що після подання позову сторони склали акт коригування №ДУА_К-0002152 від 25.03.2024 до акта приймання-передачі за березень 2024 року, який збільшив основний борг на 240,05грн; позивач збільшує позовні вимоги на цю суму, а також на суми 7072486,14грн 3% річних та 1332677,08грн інфляційних, донарахованих за періоди, що настали після подання позовної заяви. У підготовчому засіданні 01.05.2025 позивач заявив усне клопотання про виправлення описки у прохальній частині вказаної заяви та просив вважати вірною таку редакцію пунктів 3, 4 її прохальної частини: « 3. Збільшити позовні вимоги до вже заявлених позовних вимог згідно позовної заяви у цій справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції на суму в розмірі 7072486,14грн. 4. Збільшити позовні вимоги до вже заявлених позовних вимог згідно позовної заяви у цій справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних на суму в розмірі 1332677,08грн». Із занесенням ухвали до протоколу підготовчого засідання без складення окремого процесуального документа суд прийняв збільшення позовних вимог (з урахуванням зроблених в цьому засіданні виправлень описок в п.п.3, 4 прохальної частини заяви) і надалі виходить із предмета спору: стягнення 91190570,16грн основного боргу, 2023797,16грн 3% річних, 7920513,73грн інфляційних (протокол підготовчого засідання від 01.05.2025; т.3, а.с.42-47);

- заяву №01/22441 від 11.04.2025 (вх.№2307/25 від 11.04.2025, з додатками; т.2, а.с.206-214), в якій просив: закрити провадження у справі щодо стягнення 39687319,82грн основного боргу, повернути частину сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, заяву №01/69182 від 07.11.2024 про закриття провадження в частині основної заборгованості залишити без розгляду. Із занесенням ухвали до протоколу підготовчого засідання від 01.05.2025 без складення окремого процесуального документа суд залишив без розгляду заяву №01/69182 від 07.11.2024 позивача про закриття провадження у справі щодо частини основної заборгованості;

- заперечення №01/26523 від 30.04.2025 (вх.№01-41/4400/25 від 30.04.2025, з додатками; т.3, а.с.35-41) на клопотання відповідача про зменшення 3% річних на 99%, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання;

- клопотання №01/28891 від 12.05.2025 (вх.№01-41/4785/25 від 12.05.2025, з додатками; т.3, а.с.48-51) про проведення 22.05.2025 судового засідання без участі свого представника; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Після повернення до стадії підготовчого провадження відповідач надав суду:

- заперечення б/н від 18.04.2025 (вх.№01-41/3775/25 від 18.04.2025, з додатками; т.2, а.с.222-231) на заяву про збільшення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях (для відповідача настали обставини форс-мажору, які тривають дотепер, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог); вважає, що в розрахунку інфляційних є помилка, що призвела до завищення нарахувань у заяві про збільшення позовних вимог, а розрахунок річних є арифметично правильним;

- клопотання б/н від 28.04.2025 (вх.№2971/25 від 29.04.2025, з додатками; т.2, а.с.237-246, т.3, а.с.1-24) про зменшення 3% річних на 99%;

- з клопотанням б/н від 29.04.2025 (вх.№01-41/4353/25 від 29.04.2025, з додатками; т.3, а.с.27-33) документи на підтвердження повноважень представника відповідача;

- заяву б/н від 20.05.2025 (вх.№01-41/5102/25 від 21.05.2025, з додатками; т.3, а.с.59-63) про проведення 22.05.2025 судового засідання без участі свого представника.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Щодо фактів.

01.01.2024 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (оператор системи передачі, ОСП, позивач) та Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (Користувач, відповідач) шляхом подання Користувачем заяви-приєднання (т.1, а.с.57) уклали договір №0112-03015-ПД про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі Договір; т.1, а.с.20-56).

Згідно з п.1.1. Договору він є публічним договором приєднання, встановлює порядок і умови надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачам системи передачі та укладається з урахуванням ст.ст.633-634, 641-642 Цивільного кодексу (далі ЦК) України шляхом приєднання Користувача до умов Договору згідно з заявою-приєднанням (додаток №1 до Договору).

За змістом п.2.1. Договору він регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим Договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії міждержавними лініями зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі Послуга).

Користувач зобов`язався оплачувати надану Послугу відповідно до умов Договору (п.2.2. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору його ціна визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за Договором є 1 календарний місяць.

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлює НКРЕКП відповідно до затвердженої нею методики (порядку) та оприлюднює ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набуття чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо пізніший строк не визначено в постанові (п.3.2. Договору).

За умовою п.3.4. Договору планова та/або фактична вартість Послуги визначається як добуток діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому пepioдi. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Користувач поетапно оплачує планову вартість Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно з такою системою платежів і розрахунків: 1-й платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2-й платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3-й платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду (п.3.5. Договору).

В п.3.6. Договору передбачено: плановий обсяг Послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.

Згідно з п.3.7. Договору Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих ОСП або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу; далі Сервіс) з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість Послуги, фактично наданої за розрахунковий період, визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10-ти календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком», що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює включно до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги або акт надання Послуги з проведенням донарахувань в минулих періодах. Акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому пepioді Виконавець ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники акта надання Послуги та/або акта коригування до акта надання Послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Відповідно до п.3.8. Договору Користувач підписує акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3-х робочих днів з дня їх отримання. У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті надання Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акта надання Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. У разі підтвердження розбіжностей ППКО Користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка №10 до Правил ринку і відображається в акті коригування.

За умовами підп.4.2.1 п.4.2., підп.4.3.2. п.4.3. Договору Користувач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором, в свою чергу ОСП має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу.

У випадку порушення своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, визначену Договором та чинним законодавством; порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п.7.8. Договору).

Договір набуває чинності з дати акцептування заяви-приєднання, визначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептовано заяву-приєднання (п.13.1. Договору).

У повідомленні вих.№01/55693 від 25.10.2023 про приєднання до договору ОСП інформував Користувача про його приєднання 01.01.2024 до умов Договору з ідентифікатором №0112-03015-ПД (т.1, а.с.58).

Отже, Договір вважається укладеним сторонами цього спору.

На виконання умов Договору позивач у період січеньтравень 2024 року надав відповідачу Послуги загальною вартістю 101189992,68грн, що підтверджується актами надання Послуги (т.1, а.с.63, 69, 75, 80, 85) та актами коригування до актів надання Послуги (т.1, а.с.64, 70, т.2, а.с.5-7, 190-191, 201-202, 210-211):

- №ДУА-0004090 від 31.01.2024 за січень 2024 року на суму 19562773,02грн з ПДВ;

- №ДУА-0004851 від 29.02.2024 за лютий 2024 року на суму 18902720,53грн з ПДВ;

- №ДУА-0005601 від 31.03.2024 за березень 2024 року на суму 21144432,59грн з ПДВ;

- №ДУА-0006380 від 30.04.2024 за квітень 2024 року на суму 20022066,05грн з ПДВ;

- №ДУА-0007122 від 31.05.2024 за травень 2024 року на суму 21558342,56грн з ПДВ;

- №ДУА_К-0001638 від 30.05.2024 до акта за січень 2024 року, згідно з яким вартість Послуги з урахуванням коригування +6,90грн складає 19562779,92грн з ПДВ;

- №ДУА_К-0001888 від 13.06.2024 до акта за лютий 2024 року, згідно з яким вартість Послуги з урахуванням коригування -11,54грн складає 18902708,99грн з ПДВ;

- №ДУА_К-0002152 від 25.06.2024 до акта за березень 2024 року, згідно з яким вартість Послуги з урахуванням коригування +240,05грн складає 21144672,64грн з ПДВ;

- №ДУА_К-0002387 від 04.07.2024 до акта за квітень 2024 року, згідно з яким вартість Послуги з урахуванням коригування -507,84грн складає 20021558,21грн з ПДВ;

- №ДУА_К-0002520 від 09.07.2024 до акта за травень 2024 року, згідно з яким вартість Послуги з урахуванням коригування -69,64грн складає 21558272,92грн з ПДВ.

Сторони без зауважень підписали кваліфікованими електронними підписами в системі «АСКОД» акти надання Послуг та акти коригування до них (т.1, а.с.86, т.2, а.с.192, 203).

Крім того, ОСП виставив Користувачу подекадні рахунки-фактури від 15.01.2024, 25.01.2024, 05.02.2024, 15.02.2024, 25.02.2024, 05.03.2024, 15.03.2024, 25.03.2024, 05.04.2024, 15.04.2024, 25.04.2024, 06.05.2024, 15.05.2024, 25.05.2024, 05.06.2024 за надані Послуги (т.1, а.с.59-61, 65-67, 71-73, 76-78, 81-83) і рахунки-фактури від 09.02.2024, 08.03.2024, 09.04.2024, 09.05.2024, 10.06.2024 за результатами звітного періоду, в яких враховував наявну заборгованість (т.1, а.с.62, 68, 74, 79, 84).

17.04.2024 сторони підписали акт №0112-03015-ПД/01/2024Д звірки розрахунків за І квартал 2024 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за надані у січніберезні 2024 року Послуги за Договором становила 59609926,14грн (т.1, а.с.87).

Платіжною інструкцією №4021 від 28.06.2024 відповідач сплатив 10000000,00грн, які відповідно до п.3.9. Договору позивач зарахував на погашення заборгованості за 1-й та 2-й планові платежі за надані в січні 2024 року Послуги (т.1, а.с.113, 185).

Щодо права.

За умовами п.1.2. гл.1 та п.6.4. гл.6 розд.XI Кодексу системи передачі (затв. постановою НКРЕКП №309 від 14.03.2018) послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом; договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління є публічним договором приєднання та укладається на підставі типової форми договору, який затверджується Регулятором і є додатком 5 до цього Кодексу.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

За змістом абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з абз.1 ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч.2 ст.218 ГК України).

В гл.1.15. розд.І Правил ринку (затв. постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018, в ред. постанови №1168 від 24.06.2019) правовідносини учасників ринку в умовах форс-мажору врегульовано таким чином:

- форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань учасника ринку, передбачених умовами цих Правил, а також бездіяльність третіх осіб, на яких не поширюється дія цих Правил (страйки, саботаж, локаут, вибухи та вихід з ладу чи пошкодження машин та устаткування, оголошена чи неоголошена війна, масові заворушення, піратство тощо) (підп.2 п.1.15.2.);

- строк виконання зобов`язання учасника ринку, що зазнав впливу форс-мажору, переноситься на весь період його дії, включаючи період ліквідації наслідків; такий учасник ринку не буде нести відповідальність за прострочені зобов`язання (п.1.15.3.);

- учасник ринку, який зазнав впливу форс-мажору, зобов`язаний негайно за допомогою будь-якого засобу зв`язку повідомити ОСП та Регулятора про настання форс-мажору не пізніше, ніж через 2 робочі дні з моменту виникнення форс-мажору, а також надати у письмовій формі офіційне підтвердження настання форс-мажорних обставин; неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про неможливість виконання прийнятих за цими Правилами зобов`язань позбавляє відповідного учасника ринку права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання вимог за цими Правилами (п.1.15.4.);

- наявність обставин форс-мажору підтверджується відповідним документом ТПП України або відповідного територіального відділення (п.1.15.7.).

За змістом ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Щодо вимоги про стягнення основного боргу.

Станом на 09.07.2024 (дату подання позову в цій справі) заборгованість відповідача за Договором становила 91190330,11грн.

01.05.2025 із занесенням ухвали до протоколу підготовчого засідання без складення окремого процесуального документа суд прийняв збільшення позовних вимог (протокол підготовчого засідання т.3, а.с.42-47) і на дату ухвалення рішення вимога про стягнення основного боргу складає 91190570,16грн.

Після звернення позивача до суду відповідач сплатив частину основного боргу (платіжні інструкції №3 від 10.07.2024 на суму 6686742,34грн, №4797 від 31.07.2024 на суму 15000000,00грн, №5420 від 30.08.2024 на суму 18000000,00грн т.1, а.с.186-188, т.2, а.с.8-9, 212-213), внаслідок чого відсутній основний борг за січень, лютий та частково за березень 2024 року в загальній сумі 39686742,34грн.

Під час судового розгляду сторони також склали акти коригувань до актів надання Послуги за квітень та травень 2024 року щодо зменшення заборгованості на загальну суму 577,48грн (№ДУА_К-0002387, №ДУА_К-0002520 т.2, а.с.6-7, 210-211).

Враховуючи викладене, на дату ухвалення рішення основний борг в сумі 39687319,82грн відсутній, у зв`язку з чим заява №01/22441 від 11.04.2025 позивача про закриття провадження у справі в цій частині вимог підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо відсутнього предмета спору закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

В ході розгляду справи відповідач у поясненнях б/н від 22.01.2025 (т.2, а.с.124-126) наголосив, що заборгованість виникла через обставини об`єктивного характеру, які перебувають поза його впливом і не можуть бути усунені за допомогою розрахунку комерційних ризиків чи оптимізації виробничих процесів, та наполягав на застосуванні до спірних правовідносин п.1.15.3. Правил ринку (строк виконання зобов`язання учасника ринку, що зазнав впливу форс-мажору, переноситься на весь період його дії, включаючи період ліквідації наслідків), оскільки для відповідача настали обставини форс-мажору, які тривають дотепер; заперечуючи проти заяви про збільшення позовних вимог, також посилався на обставини форс-мажору, які тривають, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог (т.2, а.с.222-224). Відповідач підтвердив спожиття Послуги і не заперечував проти її загальної вартості, яка обліковується у сторін в бухгалтерському обліку, але наполягав, що строк оплати Послуги не настав через наявність у нього форс-мажорних обставин (зафіксовано у протоколі судового засідання від 12.03.2025 т.2, а.с.152-154).

В розділі 8 Договору зазначено: сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, якщо це є результатом дії форс-мажорних обставин (п.8.1.); якщо внаслідок дії форс-мажорних обставин (пожежі, повені, землетрусу, стихійного лиха, воєнних дій та інших обставин непереборної сили) унеможливлюється виконання будь-якою стороною зобов`язань за Договором, така сторона повинна невідкладно письмово повідомити про це іншу сторону (п.8.3.); доказом дії форс-мажорних обставин є документи (оригінали), видані ТПП України (п.8.4.); неповідомлення про неможливість виконання зобов`язань за Договором позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань (п.8.5.).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.80 постанови від 07.06.2023 у справі №906/540/22 зазначив: лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів; кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Отже, форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а факт їх настання не може бути підтверджений лише листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, має довести їх настання в конкретному випадку, в тому числі їх надзвичайність та невідворотність, зокрема, наданням сертифікату ТПП України/її регіонального відділення та/або інших доказів, що підтверджують настання таких обставин.

Крім того, особа, що зазнала впливу форс-мажору, має дотримати умови договору, стороною якого вона є, і приписи спеціального законодавства (у разі їх наявності) щодо порядку дій після настання для неї форс-мажорних обставин (зокрема, негайного повідомлення іншої сторони про обставини, що виникли, та їх можливу тривалість).

На обґрунтування наявності обставин форс-мажору, що унеможливили виконання грошових зобов`язань за Договором, відповідач зазначив про евакуацію працівників та численні обстріли території Слов`янської ТЕС Російською Федерацією протягом 2022 року, а також травня, червня, серпнягрудня 2024 року (т.1, а.с.130-134, 143, 146-153, 170, 183, 184, т.2, а.с.49-56, 91-94, 131-133), які призводили до пошкодження обладнання, зокрема, енергоблоку №7, і періодичних зупинок Слов`янської ТЕС (основного й на даний час єдиного виробничого активу ПАТ «Донбасенерго», який забезпечує виконання Договору), про що за твердженням відповідача він повідомляв позивача листами. Відповідні повідомлення, що направлялись у період січеньтравень 2024 року, за який в цій справі заявлено до стягнення борг за Послуги, відповідач до матеріалів справи не надав.

В підготовчому засіданні 01.05.2025 відповідач повідомив суду, що не звертався до ТПП України для отримання сертифікатів про настання форс-мажорних обставин за Договором, в тому числі за спірний період, оскільки через почастішання обстрілів не встигав їх отримувати (зафіксовано у протоколі підготовчого засідання т.2, а.с.42-47).

Суд визнає посилання відповідача на форс-мажорні обставини як на підставу для звільнення від виконання зобов`язання оплатити спожиту за Договором Послугу недостатніми, оскільки відповідач не довів належними доказами факт настання для нього форс-мажорних обставин саме у спірний період (зокрема, не надав сертифікат(и) ТПП України, докази впливу обстрілів 2022-2023 років на роботу Слов`янської ТЕС у січнітравні 2024 року), у матеріалах справи відсутні навіть надіслані позивачу у спірний період повідомлення у простій письмовій формі про відповідні події.

Отже, відповідач не виконав вимоги п.1.15.4. та п.1.15.7. гл.1.15. розд.І Правил ринку та п.п.8.3., 8.4. Договору (у всякому випадку не довів їх виконання саме у спірний період під час розгляду цієї справи). Як наслідок, строк виконання грошового зобов`язання за Договором не є перенесеним і зобов`язання підлягає своєчасному виконанню.

З огляду на викладене позовна вимога про стягнення 51503250,34грн основного боргу є обґрунтованою, належним чином доведеною, правомірною і підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення річних та інфляційних.

В п.168 постанови від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору платити за плановий обсяг чи за фактичний. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.

Посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором та приписи ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 2023797,16грн 3% річних за загальний період 19.01.202407.04.2025, 7920513,73грн інфляційних за загальний період лютий 2024 року лютий 2025 року.

Суд перевірив розрахунки 3% річних (т.1, а.с.18; т.2, а.с.184-189, 195-200) та встановив, що вони не суперечать умовам Договору і приписам чинного законодавства. Водночас суд зауважує: доданий до позову розрахунок містить технічну помилку в зазначенні суми боргу, яка є базою нарахування 3% річних за період 30.04.08.05.2024, що призвело до зменшення розміру нарахованих річних на 48164,57грн; доданий до заяви б/н від 11.04.2025 про збільшення позовних вимог розрахунок річних містить підсумок, що на 0,01коп менший, ніж розрахований судом.

За приписами ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Суд перевірив розрахунки інфляційних (т.1, а.с.19; т.2, а.с.184-187, 195-198) та встановив, що вони не суперечать умовам Договору і приписам чинного законодавства, є арифметично правильними.

Отже, стягненню на користь позивача підлягають 2023797,16грн 3% річних, нараховані за загальний період 19.01.2024 07.04.2025, та 7920513,73грн інфляційних, нарахованих за загальний період лютий 2024 року лютий 2025 року на прострочену заборгованість за Послугу за Договором.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних.

У клопотанні б/н від 28.04.2025 про зменшення 3% річних (т.2, а.с.237-240, далі Клопотання), зважаючи на тривалість наведених обставин та їх об`єктивний характер, враховуючи критичну ситуацію, у якій опинилося підприємство, відповідач просив суд під час розгляду вимог про стягнення річних (у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість цих вимог) зменшити суму 3% річних на 99%. Зазначив, що можливість зменшення штрафних санкцій, в тому числі 3% річних, згідно з позицією Верховного Суду не обмежена наявністю обставин форс-мажору. Наголосив, що під час розгляду справи неодноразово писав, що спір виник внаслідок обставин, які не залежали від його волі, є надзвичайними, невідворотними й об`єктивно унеможливили вчасне виконання зобов`язань за Договором, а саме внаслідок численних обстрілів у 2022 і 2024 роках, що призвели до пошкодження обладнання і періодичних зупинок Слов`янської ТЕС, вироблена якою електроенергія становить 99% товарної продукції відповідача і забезпечує виконання Договору (т.1, а.с.130-134, 143, 146-153, 170, 183-184; т.2, а.с.49-56, 91-94, 131-133); просив суд врахувати, що Миколаївська територіальна громада, де розташовані об`єкти відповідача, зазнала обстрілів з боку Російської Федерації протягом вереснягрудня 2024 року, Слов`янська ТЕС у зв`язку з пошкодженням наразі не виробляє електричну енергію в систему, але її відновлення є стратегічним та суспільно значущим завданням відповідача; обставини, що склалися, створюють для відповідача триваючу тенденцію погіршення скрутного фінансового становища та загрозу банкрутства.

Також відповідач зазначив, що постанови та ухвали Верховного Суду 2024 і 2025 років містять усталену позицію щодо можливості зменшення судом 3% річних, нарахованих за ст.625 ЦК України, підтверджують застосування судами права на зменшення 3% річних у господарських справах з урахуванням висновків Верховного Суду. Так, згідно з позицією Верховного Суду (в тому числі в постановах за 2025 рік), заявлені до стягнення на підставі ст.625 ЦК України 3% річних, хоча й не є штрафними санкціями в розумінні ст.551 ЦК України, можуть бути зменшені судом на підставі ст.233 ГК України з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Позивач проти задоволення Клопотання заперечив, зазначивши, що не нараховував штрафні санкції відповідачу; в свою чергу 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання; наголосив, що 3% річних складають лише 3,93% від основного боргу, тобто про «неспівмірність заявлених до стягнення сум» мова йти не може (т.3, а.с.35-37).

Під час розгляду Клопотання суд враховує аргументи позивача, а також те, що виконання відповідачем Договору забезпечує виключно структурна одиниця «Слов`янська ТЕС», яка має потужності виробництва електроенергії та здійснює енергопостачання Слов`янсько-Краматорського енерговузла (район бойових дій і місце розташування військових частин Збройних сил України) та має важливе значення для забезпечення обороноздатності України відповідно до наказу №385 від 14.11.2022 (у редакції наказу №392 від 21.11.2022) Міністерства енергетики України (т.1, а.с.129, 136-137, 172-174, 190-191, т.2, а.с.44, 46); в період військової агресії Російської Федерації Слов`янська ТЕС працює з використанням природного газу як основного технологічного палива замість вугілля, що обумовлює збитковість виробництва електроенергії; внаслідок збройної агресії відповідач перебуває під впливом негативних обставин надзвичайного характеру: Слов`янська ТЕС неодноразово зазнавала обстрілів, які значно пошкодили основні засоби, постійна загроза нових обстрілів зберігається, що в свою чергу створює реальну загрозу банкрутства відповідача (т.1, а.с.135, 138-142; 144-145, 155, 159, 175-182, т.2, а.с.48).

Велика Палата Верховного Суду в п.8.38. постанови від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, таких критеріїв як: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Цей висновок наведений також в п.29 ухвали об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2024 у справі №910/2440/23.

В ухвалі від 28.02.2024 у справі №915/534/22, якою повернула справу колегії Касаційного господарського суду для розгляду, Велика Палата Верховного Суду вказала: у справі №902/417/18, від висновків у якій вважає за необхідне відступити Касаційний суд, зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшувати розмір процентів річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Ухвалою від 05.02.2025 у справі №922/444/24 колегія суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду передала справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду з метою забезпечення правової визначеності та подолання сумнівів щодо тлумачення вимог законодавства у контексті спірних правовідносин та у зв`язку з необхідністю відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №915/1308/23 щодо застосування приписів ст.625 ЦК України стосовно можливості зменшення судом розміру 3% річних (які встановлені законом), а також не застосування до цих правовідносин ст.233 ГК України шляхом викладення правової позиції щодо неможливості зменшення встановленого законом мінімального розміру річних на рівні трьох процентів відповідно до ст.625 ЦК України.

Ухвалою від 21.02.2025 у справі №922/444/24 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повернула справу колегії Касаційного господарського суду для розгляду, зазначивши, що порушені нею питання стосуються можливості/неможливості зменшення процентів річних, нарахованих за ст.625 ЦК України. Однак ці питання не можуть бути підставою для відступу від усталеної практики застосування означених норм та не є такими, які потребують узагальнення судової практики. Як вже неодноразово наголошував Верховний Суд, зменшення розміру штрафних санкцій та/або відсотків річних, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, обумовлено індивідуальним характером правовідносин. У кожній конкретній справі, де постає питання про зменшення відсотків річних, суд має враховувати унікальні обставини, що супроводжують невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання, тому питання про зменшення процентів не підлягає узагальненню через свою індивідуальну природу. Для формування єдиної практики зазвичай розглядаються питання, які мають спільні риси в багатьох судових справах. У випадку зі штрафними санкціями та відсотками кожен спір має унікальні фактичні обставини, що унеможливлює вироблення універсального підходу. Суд, керуючись ст.625 ЦК України, має свободу у визначенні необхідності зменшення відсотків річних, якщо це відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. Кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних фактичних обставин, які встановлені у справі та якими обумовлене таке зменшення і які підлягають дослідженню та оцінці судом у порядку ст.ст.86, 210, 237 ГПК України (п.п.7.25-7.28.).

Суд наголошує: незважаючи на те, що воєнний стан в країні має загальний характер та стосується обох сторін Договору, і те, що починаючи з осені 2022 року вся енергетична система України постійно перебуває під ворожими обстрілами, сторони цієї справи не перебувають в однакових економічних умовах. Так, виробничі потужності відповідача розташовані лише в Донецькій області і з грудня 2024 року аварійно зупинені у зв`язку з пошкодженням, а їх відновлення потребує значних фінансових вкладень (без можливості здійснювати фінансування з поточного прибутку і без гарантій, що відновлені потужності безперешкодно працюватимуть). Тож відповідач перебуває у значно гіршому становищі порівняно з позивачем, який окрім сходу України працює також у південному, центральному та південно-західному регіонах країни (про що зазначив у відповіді на відзив т.1, а.с.207) і вочевидь має й інші, окрім Договору, джерела отримання прибутку.

Оцінивши надані відповідачем докази і обставини, що спричинили невиконання грошового зобов`язання; взявши до уваги майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, і те, що винятковість є оціночним поняттям; врахувавши усталену практику Верховного Суду, розмір 3% річних, що підлягає стягненню (2023797,16грн), соціальну значущість обох сторін цього спору; виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності; керуючись положеннями ст.129 Конституції України та основними засадами господарського судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру 3% річних. Намагаючись дотримати баланс інтересів обох сторін, суд вважає за можливе скористатися своїм правом та зменшити розмір 3% річних, що підлягає стягненню, на 30%.

Отже, позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково: стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1416658,01грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи підставу закриття провадження у справі щодо частини основного боргу та клопотання позивача про повернення судового збору, на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» поверненню позивачу з Державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 332692,42грн.

Решта судового збору в сумі 515147,58грн покладається на відповідача згідно з приписом п.2 ч.1 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.2, 7, 13-15, 33, 42, 46, 74, 76-78, 80, 86, 129 (п.2 ч.1), 202, 210, 231 (п.2 ч.1), 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі №905/962/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 39687319,82грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позовні вимоги про стягнення 51503250,34грн основного боргу, 2023797,16грн 3% річних, 7920513,73грн інфляційних задовольнити частково.

Розмір стягуваних 3% річних зменшити на 30% до 1416658,01грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (84306, Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ, вул.Тихого Олекси, 6; ідентифікаційний код 23343582) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код 001000,34грн основного боргу, 1416658,01грн 3% річних, 7920513,73грн інфляційних, 515147,58грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Після набрання рішенням законної сили постановити ухвалу про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору в сумі 332692,42грн у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.05.2025 суд підписав скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Повний текст рішення складений та підписаний 11.08.2025 (у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці та відрядженнях і наявністю об`єктивних обставин, що вплинули на час підготовки тексту).

Суддя О.М. Шилова

надр. 1прим. у справу

(сторони мають електронні кабінети)