ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 Справа № 914/1510/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу

за позовом Приватного підприємства «Преміум-1»,

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кононової Ганни Валеріївни,

про стягнення заборгованості,

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду Львівської області 16.05.2025 надійшла позовна заява Приватного підприємства «Преміум-1» до Фізичної особи - підприємця Кононової Ганни Валеріївни про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 21.05.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Відповідач, відповідно до умов договору комерційоної концесії (франчайзингу) №ДКК-20523, не сплачував щомісячні витрати на рекламу у розмірі 5 000,00 грн, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 100 000,00 грн. Внаслідок порушення Відповідачем грошового зобов`язання Позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми у розмірі 2 807,61 грн та 11 077,95 грн інфляційних втрат. Всього Позивач просить стягнути з Відповідача 113 885,56 грн.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, хоча належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

03 травня 2023 року між Приватним підприємством «Преміум-1» (Позивачем) та фізичною особою-підприємцем Кононовою Ганною Валеріївною (Відповідачем) укладено договір комерційної концесії (франчайзингу) №ДКК-20523 (далі - Договір ДКК).

За умовами п. 6.3 Договору ДКК, Відповідач був зобов`язаний щомісяця витрачати на рекламу не менше 5 000,00 грн шляхом перерахування коштів Позивачу до 15 числа поточного місяця, останній розподіляє кошти для проведення Заходів рекламного характеру на національному ринку згідно маркетингової компанії, яку визначить необхідною для проведення Позивач. Сплата щомісячного платежу починається з першого місяця після запуску Франчайзингової точки.

Позивач зазначає, що Відповідач порушив зобов`язання, а саме: взагалі не сплачував щомісячні витрати на рекламу у розмірі 5 000,00 грн, обов`язок сплати яких виник з 01.08.2023 та припинився 31.03.2025 у зв`язку із розірванням Договору ДКК.

Так, Договір ДКК зобов`язує сплачувати Відповідача витрати на рекламу після запуску Франчайзингової точки.

Початок роботи (запуск) Франчайзингової точки Відповідача мав місце наприкінці липня 2023 року, що підтверджується наступним:

- Електронним листуванням (перепискою) Позивача та Відповідача електронною поштою щодо готовності магазину (точки) до відкриття.

Так, 21 липня 2023 року о 23:40 з електронної пошти Відповідача «» на пошту директора Позивача «ІНФОРМАЦІЯ_1» направлено електронний лист з темою «Магазин готов до відкриття)», до якого прикріплено файл відеозапису, де відзнятий екстер`єр та інтер`єр відкритого магазину, а також усно прокоментовано щодо можливості почати роботу та інші деталі подальшої співпраці. Як зазначає Позивач, відео записано чоловіком Відповідача, Олексієм Кононовим, проте - це не має вирішального значення, оскільки файл з відеозаписом надіслано електронним листом через засіб зв`язку Відповідача, визначений Договором ДКК.

Далі, 24 липня 2023 року о 09:16 директор Позивача Ярешко Андрій направив лист із електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на електронну пошту Відповідача «» із примірником договору купівлі-продажу продукції для ознайомлення, та зазначив, що «Якщо все готово, то плануємо відкриття.»

У відповідь надійшов лист від 24 липня 2023 року о 10:09 з електронної пошти Відповідача «», де зазначено «Андрій, так відкриття плануємо. Якщо продукція завтра приїде (а бажано щоб вона приїхала!) То відкритись можемо в середу».

Позивач вважає, що вищезазначене свідчить про готовність точки до відкриття одразу після доставки товару (відкриття точки відкладалось через відсутність товару та залежало від дати його доставки).

При цьому, таке електронне листування однозначно дозволяє встановити особу Відповідача, оскільки електронна пошта «» вказана у розділі 14 «Реквізити та підписи сторін» як засіб зв`язку ФОП Кононової Г. В.

Відповідно до п. 12.1 Договору ДКК будь-які повідомлення, що направляються сторонами одна одній, вважаються надісланими належним чином, якщо вони спрямовані поштою або електронною поштою за адресами, вказаними у реквізитах Сторін.

Як зазначає Позивач, вказане електронне листування між директором ПП «Преміум-1» та ФОП Кононовою Г. В. дозволяє ідентифікувати сторін листування та його зміст, а тому - є належним та допустимим доказом моменту відкриття франчайзингової точки.

- Договором купівлі-продажу продукції №КПП-240723 від 24 липня 2023 року (далі - Договір КПП).

24 липня 2023 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір КПП, відповідно до п. 1 якого Позивач зобов`язаний продавати товар, а Відповідач - зобов`язується своєчасно приймати цей товар, оплачувати його вартість на умовах даного Договору, та повертати зворотну тару (або відшкодовувати/сплачувати її вартість) в строк та на умовах, передбачених даним Договором.

Укладення Договору КПП підтверджує, що Відповідач виконав всі підготовчі дії для відкриття Франчайзингової точки та готовий для забезпечення її товаром для початку роботи, у зв`язку з цим і уклав цей договір.

- Видатковими накладними та товарно-транспортними накладними за липень 2023 року.

24 липня 2023 року відбулось перше замовлення та відвантаження товару Відповідачу, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними. Товар отриманий Відповідачем в цей же день - 24 липня 2023 року. Тому, з моменту отримання товару Відповідач був готовий до відкриття Франчайзингової точки (магазину).

Отже, із зазначеного слідує, що наприкінці липня 2023 року Відповідачу був поставлений перший товар, після чого Франчайзингова точка Відповідача відкрилась та починаючи із серпня 2023 року (не пізніше 15 числа відповідного місяця) у Відповідача виник обов`язок по сплаті щомісячних витрат на рекламу, передбачених п. 6.3. Договору ДКК - не менше 5000 грн щомісяця.

У зв`язку з неодноразовим, систематичним порушенням Відповідачем вимог п. 6.3. (Розділу №6) Договору ДКК, на електронну пошту Відповідача 12 березня 2025 року направлено вимогу про погашення заборгованості та попереджено про розірвання Договору ДКК у разі не погашення заборгованості. Вимога була проігнорована.

25 березня 2025 року на електронну пошту Відповідача направлено повідомлення про те, що ПП «Преміум-1» прийняло рішення розірвати Договір ДКК з 31.03.2025. До листа прикріплено додаткову угоду про розірвання Договору ДКК до ознайомлення та подальшого підписання.

Відтак, Договір ДКК розірвано Позивачем в односторонньому порядку 31.03.2025.

Тож, зобов`язання Відповідача по щомісячній сплаті рекламних витрат відповідно до п. 6.3. Договору ДКК має місце, починаючи з серпня 2023 року по березень 2025 (протягом строку дії Договору ДКК).

Відповідач мав би оплачувати Позивачу витрати на рекламу щомісячно по 5 000,00 грн починаючи з серпня 2023 року по березень 2025 року включно, тож заборгованість Відповідача є наступною:

2023 рік: із серпня по грудень 2023 року по 5 000,00 грн. щомісяця, а всього - 25 000,00 грн;

2024 рік: січень-грудень, 12 місяців по 5 000,00 грн, а всього - 60 000,00 грн;

2025 рік: із січня по березень 2025 року по 5 000,00 грн. щомісяця, а всього - 15 000,00 грн.

За час дії Договору ДКК Відповідач мав оплатити Позивачу витрати на рекламу у сумі 100 000,00 грн, які підлягають стягненню у примусовому порядку з огляду на порушення Відповідачем зобов`язань, взятих за Договором ДКК.

Протягом всього періоду з моменту укладення договору і до його розірвання, Відповідачем допущено порушення умов Договору ДКК та щомісячну несплату витрат на рекламу.

Відповідно до розрахунку компенсаційних нарахувань по ст. 625 ЦК України, який є додатком до позовної заяви, нараховано 3% річних - 2 807,61 грн та інфляційні втрати - 11 077,95 грн.

Таким чином, Позивач заявляє до стягнення з Відповідача заборгованість за Договором ДКК по оплаті витрат на рекламу у розмірі 100 000,00 грн за період дії Договору ДКК з 01.08.2023 по 31.03.2025, а також 3% річних у розмірі 2 807,61 грн та 11 077,95 грн інфляційних втрат, а всього 113 885,56 грн.

ОЦІНКА СУДОМ

Відповідно до ч. 1 ст. 1115 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором комерційної концесії одна сторона (правоволоділець) зобов`язується надати другій стороні (користувачеві) за плату право користування відповідно до її вимог комплексом належних цій стороні прав з метою виготовлення та (або) продажу певного виду товару та (або) надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Згідно з пп. 3.1.2. Договору ДКК, Правоволоділець має право одержувати платежі у розмірі та порядку, передбаченому Договором та додатками до нього. Користувач, в свою чергу, зобов`язаний вчасно і відповідно до умов Договору, виплачувати Правоволодільцю всі платежі, що підлягають сплаті згідно з Договором (пп. 4.16.16. Договору ДКК).

За умовами п. 6.3. Договору ДКК, Користувач зобов`язаний щомісяця витрачати на рекламу не менше 5 000,00 грн шляхом перерахування коштів Правоволодільцю до 15 числа поточного місяця, останній розподіляє кошти для проведення Заходів рекламного характеру на національному ринку згідно маркетингової компанії, яку визначить необхідною для проведення Правоволоділець.

Згідно з нормою ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сплата щомісячного платежу починається з першого місяця після запуску Франчайзингової точки.

Зобов`язання користувача по здійсненню платежів, передбачених цим Договором, вважаються виконаними належним чином в момент, коли належні до сплати суми у повному розмірі будуть зараховані на банківський рахунок Правоволодільця (п. 6.4. Договору ДКК).

Сторони встановили, що всі розрахунки за цим Договором будуть здійснюватися у національній грошовій одиниці України - гривні (п. 6.6. Договору ДКК).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

На підставі пп. 11.3.4. п. 11.3. Договору ДКК, Правоволоділець може достроково, в односторонньому порядку розірвати Договір та не сплачувати Користувачу збитки, у випадках, що передбачені Договором, в тому числі, у разі систематичного порушенні Користувачем (два і більше рази) вимог Розділу №6 Договору.

Розірвання цього Договору в односторонньому порядку з боку Правоволодільця проводиться в наступному порядку: Правоволоділець направляє Користувачу повідомлення про розірвання цього Договору із визначенням дати розірвання цього Договору (п. 11.4. Договору ДКК).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок заявлених позовних вимог та встановлено, що такий проведено правильно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що Позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості в розмірі 113 885,56 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ціна позову становить 113 885,56 грн Відповідно 1,5 відсотка ціни позову - 1 708,28 грн, що є менше за 1 розмір прожиткового мінімуму. Тому, розмір судового збору становить 3 028,00 грн. Оскільки позов подано у електронній формі, ставка судового збору складає: 3028,00 грн х 0,8 = 2 422,4 грн.

Оскільки спір виник з вини Відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати в розмірі судового збору, в силу норми ч. 9 ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 247-252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кононової Ганни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Преміум-1» (04212, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 1, ) заборгованість в розмірі 113 885,56 грн та судові витрати в розмірі 2 422,4 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.