ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/605/25

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., розглянувши матеріали справи у спрощеному позовному провадженні,

за позовом: Малого приватного підприємства "ВДВ", код ЄДРПОУ - 16482969, м. Київ, вул. М. Ломоносова, 21/14, кв. 42,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

про стягнення коштів,

Секретар судового засідання - Ігнатко О.В.

Без виклику учасників справи,

в с т а н о в и в:

Мале приватне підприємство "ВДВ", код ЄДРПОУ - 16482969, м. Київ, вул. М. Ломоносова, 21/14, кв. 42, звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовними вимогами до відповідача Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , щодо стягнення суми 28 275.00 грн., яка складається з неустойки в сумі 14 000.00 грн., безпідставно отриманих коштів в сумі 5000.00 грн. та збитків в сумі 9275.00 грн.

Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 29.05.2025 в межах даної справи прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Надалі, 23.06.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/5883/25 від 23.06.2025 року), в якому він просить суд в задоволенні позовної заяви позивача про стягнення з нього коштів відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Правова позиція позивача у справі.

Позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між сторонами спору 22.05.2024 було укладено договір перевезення вантажу №22/05/24, відповідно до якого відповідач, як перевізник, зобов`язався доставити, на умовах договору, ввірений вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а позивач, як замовник зобов`язався сплатити за вказану послугу обумовлену плату.

Позивач зазначає, що на виконання вказаного було складено, підписано та скріплено печатками заявку №14, в якій було обумовлено істотні умови перевезення конкретного вантажу. Так відповідно вказаної заявки визначено: дата завантаження - 24 травня 2024 року; дата вивантаження - 27 травня 2024 року; місце вивантаження - м. Київ, вул. Г. Гуляницького, 34; вартість перевезення - 35 000.00 грн., за умови розмитнення та вивантаження 27.05.2024 та 30 000.00 грн., за умови розмитнення та вивантаження 28.05.2024 року.

На виконання вказаного договору МПП "ВДВ" було перераховано 35 000.00 грн.

Позивач вказує, що всупереч погодженій даті подачі машини 24 травня, на завантаження машина стала лише 27 травня, тобто через 3 дні після погодженої дати, що підтверджується датою оформлення товаросупровідних документів.

Також, як вбачається із заявки, строк доставки товару до його передачі замовнику встановлено в 3 доби з розмитненням включно також не було дотримано, оскільки товар розмитнено лише 31 травня 2024 року, тобто на 4 добу після завантаження.

Позивач зазначає, що таким чином відповідачем було порушено обумовлені в договорі строки виконання перевезення, як в частині подачі автомобіля під завантаження, так і в частині доставки вантажу.

Пунктом 6.7. договору передбачено, що перевізник, на письмову вимогу замовника сплачує неустойку в розмірі 2000.00 грн. за кожну добу прострочення подання автомобіля під завантаження або прострочення доставки.

За підрахунком позивача, стягненню з відповідача підлягає неустойка (штраф) в розмірі 14 000.00 грн.

Позивач вказує, що відповідно до п. 6.2. договору передбачено обов`язок сторони договору відшкодувати збитки іншій стороні, якщо такі виникли в зв`язку з порушенням умов договору. Так МПП "ВДВ" 20 травня 2024 року укладено договір поставки товару - бісеру №200524 з ФОП Ясенова Л.З. Маючи договір на перевезення вказаного товару з датою поставки - 27 - 28 травня позивачем 22 травня 2024 року було сформовано та виставлено рахунок №146 на оплату на суму 92 750.00 грн., а відповідно виник обов`язок поставки до 29 травня включно. Однак позивач вказаного обов`язку не виконало, тому що отримало можливість поставити товар лише 03 червня - на наступний робочий день після отримання вантажу.

Позивач зазначає, що внаслідок допущеного прострочення покупець товару відмовився від його отримання, а МПП "ВДВ" крім не отриманого прибутку від продажу понесло збитки, у вигляді 10 % від вартості непоставленого товару від отримання якого покупець відмовився у зв`язку з простроченням поставки - 9275.00 грн. Позивач також вважає, що оскільки сторонами було передбачено зменшення ціни перевезення на 5000.00 грн. в випадку прибуття товару пізніше травня. то вказана сума також підлягає стягненню, оскільки утримувана безпідставно, заважаючи на порушення обумовленого строку виконання зобов`язання.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь - 28 275.00 грн., з яких неустойка в сумі 14 000.00 грн.; безпідставно отримані кошті в сумі 5000.00 грн. та збитки в сумі 9275.00 грн.

Правова позиція відповідача у справі.

23.06.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача у справі (вх. №02.3.1-02/5883/25 від 23.06.2025 року), в якому він просить суд в задоволенні позовної заяви позивача про стягнення з нього коштів відмовити в повному обсязі.

У відзиві відповідач вказує, що вимоги договору поставки ним виконані в повному обсязі, вантаж доставлений за адресою вивантаження, що підтверджується підписом сторони отримувача, та здійснено розрахунок за даним договором, жодних зауважень та претензій під час виконання вимог договору не було оголошено.

Відповідач вказує, що позивач направив йому претензію із пропуском 2-ох місячного строку, який встановлений укладеним між сторонами договором.

На підставі вищевказаного, відповідач в задоволені позовної заяви про стягнення коштів просить відмовити в повному обсязі.

Мотивувальна частина рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та давши їм правову оцінку, судом встановлено таке.

Так, судом встановлено, що дійсно 22.05.2024 було укладено договір перевезення вантажу №22/05/24, згідно умов якого перевізник, а саме відповідач, зобов`язується доставити ввірений йому замовником (позивачем) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 3.1.3. договору передбачено, що перевізник зобов`язується забезпечити своєчасну подачу придатного автомобільного транспорту на місце завантаження в строки вказані в замовленнях замовника, які є невід`ємними частинами договору.

Замовник в свою чергу зобов`язаний виконати всі розрахунки з перевізником у повному обсязі і у строк, який передбачений умовами даного договору (п. 3.2.3. договору); оплатити перевізнику вартість транспортних послуг, яка зазначається у заявці на перевезення (п. 3.2.5. договору).

Згідно приписів п. 4.1. договору, вартість перевезення (провізна плата) розраховується згідно погоджених сторонами тарифів та фіксується в заявках на перевезення, які є невід`ємними частинами даного договору. Узгодження сторонами тарифів на перевезення оформляється у формі підписаних додатків до даного договору.

Провізна плата за кожне автомобільне перевезення сплачується замовником в національній грошовій одиниці України, у безготівковій формі на рахунок перевізника (п. 4.3. договору).

Оплата за виконані послуги проводиться після належним чином здійсненого перевезення та надання перевізником належним чином оформлених та підписаних документів, а саме акту виконаних робіт, оригіналу CMR з відповідними відмітками про доставку вантажу (п. 4.4. договору).

Пунктом 4.5. договору передбачено, що розрахунки за виконані послуги проводяться протягом 7 - ми банківських днів, з моменту отримання замовником від перевізника зазначених в п. 4.4. цього договору документів. якщо інше не обумовлено в заявці на перевезення, що є невід`ємною частиною даного договору.

У п. 5.1.1. договору сторони погодили, що замовник зобов`язується надати перевізнику замовлення на виконання перевезень не пізніше ніж за 2 доби до дати завантаження, якщо інше не обумовлене в замовленні.

В разі прийняття (підтвердження) замовлення перевізником, останній гарантує подачу автомобіля під завантаження у строки та по ціні, вказаній у замовленні (п. 5.2.2. договору).

У випадку завдання збитків з вини однієї із сторін, винна сторона зобов`язана відшкодувати збитки іншій стороні відповідно до діючого законодавства України (п. 6.2. договору).

Згідно п. 6.7. договору, в разі ненадання перевізником автомобіля під завантаження у строк узгоджений сторонами у заявці на перевезення або прострочення доставки вантажу вантажоодержувачу, перевізник сплачує замовнику на його першу письмову вимогу за кожну додаткову добу прострочення неустойку у розмірі 2000.00 грн.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 року (п. 10.1. договору).

Судом встановлено, що такий договір підписано уповноваженими представниками сторін.

На виконання вказаного договору була укладена договір - заявка №14 від 22.05.2024 року. У такій заявці сторони визначили основні умови перевезення: маршрут - Чехія - Україна; дата завантаження - 24 травня 2024 року. Замовник - позивач. Перевізник - відповідач. Дата вивантаження - 27 травня 2024 року. Вантаж - бісер. Фрахт - 35 000.00 грн. за умови розмитнення та вивантаження товару 27 травня 2024 року та 30 000.00 грн. за умови розмитнення та вивантаження 28 травня 2024 року. Безготівковий розрахунок протягом 1 - го робочого дня з моменту вивантаження і отримання оригіналів документів від перевізника.

Судом встановлено, що такий договір - заявка підписаний уповноваженими представниками сторін, а саме замовником та перевізником.

На виконання вказаного договору - заявки позивачем здійснено оплату на користь відповідача у розмірі 35 000.00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №4702 від 31.05.2024 року.

Також позивачем підписано договір постачання №200524 від 20.05.2024 року з кінцевим вантажоотримувачем - ФОП Ясенова Лідія Зіновіївна, згідно п. 1.1. якого постачальник (позивач) поставляє і передає у власність покупцю належні постачальнику товари, а покупець приймає та оплачує цей товар згідно з розрахунками на оплату на замовлення.

Сторони у такому договорі погодили, що постачання товару здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту оформлення рахунку на оплату на замовлення/специфікації на умовах п. 2.1. даного договору (п. 4.1. договору).

Датою постачання вважається дата оформлення видаткової накладної (п. 4.2. договору).

Передача товару від постачальника фіксується підписанням сторонами і завіренням печатками сторін видаткових накладних про передачу товару (п. 4.4. договору).

У пункті 6.3. сторони погодили, що за несвоєчасне постачання або заміну неякісного товару постачальник сплачує штраф 2% за кожен день прострочення від вартості не поставлених товарів.

Також, у пункті 6.6. договору передбачено, що у випадку прострочення визначених договором строків поставки товару покупець також має право відмовитися від отримання поставки і вимагати у постачальника повернення коштів, сплачених за договором та сплати штрафу в розмірі 10 % від суми невиконаного замовлення/специфікації.

У специфікації до даного договору від 22.05.2024 визначено, що сторони підтверджують, що покупцем замовлено, а постачальником прийнято до виконання постачання партії товару на загальну суму 92 750.00 грн.

У пункті 4 специфікації сторони чітко дійшли згоди, що строк постачання складає до 29 травня 2024 року.

Рахунок на оплату товару у розмірі 92 750.00 грн. аналогічно сформований позивачем 22.05.2024 року.

Судом встановлено, що товар, всупереч положенням заявки - договору, був завантажений перевізником з простроченням, а саме 27.05.2025 року, що підтверджується відповідними митними деклараціями та іншими товаросупровідними документами, які містяться в матеріалах справи.

Внаслідок такого прострочення, кінцевий вантажоотримувач ФОП Ясенова Лідія Зіновіївна направила позивачу повідомлення - вимогу про відмову від отримання поставки та сплату штрафних санкцій договором, в якій вказала, що на виконання п. 6.6. договору відмовляється від отримання товару та вимагає сплатити штраф у сумі 9275.00 грн.

Надалі, позивач звернувся до відповідача з претензією - вимогою, в якій він вказував, що всупереч погодженій даті подачі машини 24 травня, на завантаження машина стала лише 27 травня, тобто через 3 дні після погодженої дати, що підтверджується датою оформлення товаросупровідних документів. Більше того, як вбачається з заявки, строк доставки товару до його передачі замовнику встановлено в 3 доби з розмитненням включно також не було дотримано, оскільки товар розмитнено 31 травня 2024 року, тобто на 4 добу після завантаження. В зв`язку з викладеним МПП "ВДВ" вимагає повернути безпідставно отримані вами кошти в розмірі 5000.00 грн., як такі, що отримані надмірно обумовленої вартості перевезення, зважаючи на порушення обумовленого строку його виконання. Також, МПП "ВДВ" вимагає сплатити також неустойку в розмірі 14 000.00 грн. та збитки в розмірі 9275.00 грн. Вказана претензія була направлена відповідачу 17.09.2024 року.

Висновки суду та норми права, що підлягають застосуванню.

Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦКУ).

Згідно положень ст. 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ).

Згідно ст. 631 ЦКУ, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 655 ЦКУ, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦКУ).

Приписами ст. 662 ЦКУ передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦКУ).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 ЦКУ).

Відповідно до положень ст. 689 ЦКУ, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 691 ЦКУ, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до положень ст. 692 ЦКУ, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтею 908 ЦКУ передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (ст. 909 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 916 ЦКУ передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

Пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 917 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст. 918 ЦКУ).

Відповідно до ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 921 Цивільного кодексу України, перевізник за ненадання транспортного засобу для перевезення вантажу, а відправник за ненадання вантажу або невикористання наданого транспортного засобу з інших причин несуть відповідальність, встановлену договором, якщо інше не встановлено транспортними кодексами (статутами).

Перевізник і відправник вантажу звільняються від відповідальності, якщо ненадання транспортного засобу або невикористання наданого транспортного засобу сталося не з їхньої вини, зокрема у разі припинення (обмеження) перевезення вантажу у певних напрямках, встановленого у випадках і порядку, передбачених транспортними кодексами (статутами).

У разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами) (ст. 923 ЦКУ).

Судом встановлено, що дійсно 22.05.2024 було укладено договір перевезення вантажу №22/05/24, згідно умов якого перевізник, а саме відповідач, зобов`язується доставити ввірений йому замовником (позивачем) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

На виконання вказаного договору була укладена договір - заявка №14 від 22.05.2024 року. У такій заявці сторони визначили основні умови перевезення: маршрут - Чехія - Україна; дата завантаження - 24 травня 2024 року. Замовник - позивач. Перевізник - відповідач. Дата вивантаження - 27 травня 2024 року. Вантаж - бісер. Фрахт - 35 000.00 грн. за умови розмитнення та вивантаження товару 27 травня 2024 року та 30 000.00 грн. за умови розмитнення та вивантаження 28 травня 2024 року. Безготівковий розрахунок протягом 1 - го робочого дня з моменту вивантаження і отримання оригіналів документів від перевізника.

Судом встановлено, що такий договір - заявка підписаний уповноваженими представниками сторін, а саме замовником та перевізником.

На виконання вказаного договору - заявки позивачем здійснено оплату на користь відповідача у розмірі 35 000.00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №4702 від 31.05.2024 року.

Також позивачем підписано договір постачання №200524 від 20.05.2024 року з кінцевим вантажоотримувачем - ФОП Ясенова Лідія Зіновіївна, згідно п. 1.1. якого постачальник (позивач) поставляє і передає у власність покупцю належні постачальнику товари, а покупець приймає та оплачує цей товар згідно з розрахунками на оплату на замовлення.

Сторони у такому договорі погодили, що постачання товару здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту оформлення рахунку на оплату на замовлення/специфікації на умовах п. 2.1. даного договору (п. 4.1. договору).

Датою постачання вважається дата оформлення видаткової накладної (п. 4.2. договору).

Передача товару від постачальника фіксується підписанням сторонами і завіренням печатками сторін видаткових накладних про передачу товару (п. 4.4. договору).

У пункті 6.3. сторони погодили, що за несвоєчасне постачання або заміну неякісного товару постачальник сплачує штраф 2% за кожен день прострочення від вартості не поставлених товарів.

Також, у пункті 6.6. договору передбачено, що у випадку прострочення визначених договором строків поставки товару покупець також має право відмовитися від отримання поставки і вимагати у постачальника повернення коштів, сплачених за договором та сплати штрафу в розмірі 10 % від суми невиконаного замовлення/специфікації.

У специфікації до даного договору від 22.05.2024 визначено, що сторони підтверджують, що покупцем замовлено, а постачальником прийнято до виконання постачання партії товару на загальну суму 92 750.00 грн.

У пункті 4 специфікації сторони чітко дійшли згоди, що строк постачання складає до 29 травня 2024 року.

Рахунок на оплату товару у розмірі 92 750.00 грн. аналогічно сформований позивачем 22.05.2024 року.

Судом встановлено, що товар, всупереч положенням заявки - договору, був завантажений перевізником з простроченням, а саме 27.05.2025 року, що підтверджується відповідними митними деклараціями та іншими товаросупровідними документами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином відповідачем було порушено обумовлені в договорі строки виконання перевезення, як в частині подачі автомобіля під завантаження, так і в частині доставки вантажу.

Суд зазначає, що пунктом 6.7. договору передбачено, що перевізник, на письмову вимогу замовника сплачує неустойку в розмірі 2000.00 грн. за кожну добу прострочення подання автомобіля під завантаження або прострочення доставки.

За підрахунком позивача, стягненню з відповідача підлягає неустойка (штраф) в розмірі 14 000.00 грн.

Здійснивши перерахунок вказаної неустойки, суд погоджується з її розміром та задовольняє позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 14 000.00 грн.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 6.2. договору передбачено обов`язок сторони договору відшкодувати збитки іншій стороні, якщо такі виникли в зв`язку з порушенням умов договору. Так МПП "ВДВ" 20 травня 2024 року укладено договір поставки товару - бісеру №200524 з ФОП Ясенова Л.З. Маючи договір на перевезення вказаного товару з датою поставки - 27 - 28 травня позивачем 22 травня 2024 року було сформовано та виставлено рахунок №146 на оплату на суму 92 750.00 грн., а відповідно виник обов`язок поставки до 29 травня включно. Однак позивач вказаного обов`язку не виконало, тому що отримало можливість поставити товар лише 03 червня - на наступний робочий день після отримання вантажу.

Судом встановлено і належними доказами у справі підтверджено, що внаслідок допущеного прострочення покупець товару відмовився від його отримання, а МПП "ВДВ" крім не отриманого прибутку від продажу понесло збитки, у вигляді 10 % від вартості непоставленого товару від отримання якого покупець відмовився у зв`язку з простроченням поставки - 9275.00 грн. Відповідна претензія була отримана позивачем від кінцевого вантажоотримувача. Суд також вважає, що оскільки сторонами було передбачено зменшення ціни перевезення на 5000.00 грн. в випадку прибуття товару пізніше травня, то вказана сума також підлягає стягненню, оскільки утримувана безпідставно, заважаючи на порушення обумовленого строку виконання зобов`язання.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача - 28 275.00 грн., з яких неустойка в сумі 14 000.00 грн.; безпідставно отримані кошті в сумі 5000.00 грн. та збитки в сумі 9275.00 грн.

Щодо обґрунтованості рішення.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не спростував заявлені до нього позовні вимоги в належний спосіб та належними і допустимими доказами, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, оскільки спір виник через правопорушення Відповідача, на Відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422.40 грн. повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь Малого приватного підприємства "ВДВ", код ЄДРПОУ - 16482969, м. Київ, вул. М. Ломоносова, 21/14, кв. 42, загальну суму боргу у розмірі 28 275.00 грн. (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 00 копійок), з яких: неустойка у розмірі 14 000.00 грн.; безпідставно отримані кошти в розмірі 5000.00 грн. та збитки в сумі 9275.00 грн.

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Подгорського Василя Васильовича, РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на користь Малого приватного підприємства "ВДВ", код ЄДРПОУ - 16482969, м. Київ, вул. М. Ломоносова, 21/14, кв. 42, сплачений судовий збір у розмірі 2422.40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень 40 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду, згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 11.08.2025 року.

Суддя Пригуза П.Д.