ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/11038/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 (Яценко О. В. - головуючий, судді: Кравчук Г. А., Хрипун О. О.) і рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 (суддя Павленко Є. В.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення коштів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнений зміст позовних вимог і обґрунтувань позову

1. У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (далі - Позивач, ПрАТ "Укргідроенерго") звернулося у Господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Відповідач, ПрАТ "НЕК "Укренерго"), в якому просило стягнути з Відповідача основний борг в сумі 1 387 694 525, 55 грн, 3% річних в сумі 23 399 362, 06 грн та інфляційні втрати в сумі 54 371 300, 88 грн.

2. Позовні вимоги узагальнено мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх договірних зобов`язань з оплати Позивачеві електричної енергії для врегулювання небалансів, отриманої у період з лютого по червень 2024 року.

Фактичні обставини справи

3. Розглядаючи заявлений позов, суди попередніх інстанцій встановили, що ПрАТ "Укргідроенерго" є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 11.06.2019 № 1074.

4. Повідомленням від 26.04.2019 вих. № 01/15416 ПрАТ "НЕК "Укренерго" поставило до відома Позивача про приєднання останнього (акцептування пропозиції від 16.04.2019 № 20-3/1673) до умов договору про участь у балансуючому ринку (далі - Договір) та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування (ідентифікатор договору - № 0422-04012, дата акцептування - 26.04.2019).

5. На виконання умов Договору Позивачем у період з лютого 2024 року по червень 2024 року було продано, а Відповідачем куплено, балансуючу електричну енергію, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними КЕП сторін копіями актів: від 29.02.2024 № БР/24/02-0422, від 31.03.2024 БР/24/03-0422, від 30.04.2024 № БР/24/04-0422, від 31.05.2024 № БР/24/05-0422, від 30.06.2024 № БР/24/06-0422.

6. Також Відповідачем були сформовані та виставлені рахунки-фактури на загальну суму 5 337 645 792, 07 грн, які Позивач роздрукував із системи управління ринком, підписав та направив для оплати ПрАТ "НЕК "Укренерго", як ОСП, на його офіційну електронну адресу.

7. Всупереч умовам укладеного між сторонами Договору, Відповідач вказані рахунки оплатив частково на суму 3 949 951 266, 52 грн. У зв`язку з цим, у ПрАТ "НЕК Укренерго" утворилась заборгованість перед ПрАТ "Укргідроенерго" на суму 1 387 694 525, 55 грн, що і заявлена до стягнення у цій справі з нарахованими на неї 3 % річних та інфляційними втратами.

Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій

8. Господарський суд міста Києва рішенням від 06.02.2025 позов задовольнив частково. Ухвалив стягнути з Відповідача на користь Позивача 1 387 694 525, 55 грн основної заборгованості, 54 371 300, 88 грн інфляційних втрат, а також 23 341 526, 50 грн 3 % річних. У задоволенні інших вимог відмовив.

9. Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд виходив із встановлених обставин того, що Відповідач не виконав свого обов`язку по оплаті поставленої Позивачем у період з лютого по червень 2024 року за Договором електричної енергії для врегулювання небалансів у визначеній сумі, а відтак констатував, що ПрАТ "Укргідроенерго" має право на стягнення як основної заборгованості, так і 3 % річних та інфляційних втрат.

10. При цьому, встановивши, що Позивачем при розрахунку 3 % річних допущено помилки, а саме включено до загального періоду прострочення виконання грошового зобов`язання дати проведення часткових проплат за Договором, господарський суд першої інстанції здійснив перерахунок заявлених до стягнення компенсаційних виплат за спірний період прострочення та виснував, що обґрунтований розмір 3 % річних у спірних правовідносинах становить 23 341 526, 50 грн, а не 23 399 362, 06 грн як розрахував Позивач.

11. В частині ж зауважень Відповідача щодо здійсненого Позивачем розрахунку інфляційних втрат, а саме його доводів про неврахування у цьому розрахунку висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.06.2020 року в справі № 905/21/19 про "правило заокруглення величини індексу інфляції до десяткового числа після коми", місцевий господарський суд вказав, що роздуми та міркування Верховного Суду щодо порядку застосування арифметичних правил округлення при здійсненні обрахунку інфляційних втрат, викладені у вказаній постанові, не є висновками щодо застосування норм права у розумінні імперативних приписів статті 236 ГПК України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а відтак вони не повинні враховуватись судом у даній справі.

12. Виходячи з цього, господарський суд першої інстанції відмітив, що оскільки заявлений Позивачем до стягнення розмір інфляційних втрат не перевищує обрахованої судом суми, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 54 371 300, 88 грн підлягають задоволенню повністю.

13. Переглянувши дану справу в апеляційному порядку, Північний апеляційний господарський суд з висновками суду попередньої інстанції повністю погодився, а тому ухвалив постанову від 06.05.2025, якою рішення місцевого господарського суду залишив без змін.

Касаційна скарга

14. Не погодившись із судовими рішеннями в частині задоволення позовних вимог про стягнення 371 012, 86 грн інфляційних втрат, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить у вказаній частині їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

15. Підставою касаційного оскарження скаржник визначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України і в обґрунтування наявності цієї підстави зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували приписи частини другої статті 625 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду щодо правильного застосування цієї норми, викладених у постановах від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 06.06.2020 у справі № 905/21/19.

16. Пояснює, що висновок Верховного Суду із вказаних постанов щодо методики розрахунку інфляційних втрат за частиною другою статті 625 ЦК України є саме "правовим висновком суду касаційної інстанції", який обов`язково повинен враховуватися судами усіх інстанцій у подібних правовідносинах. Водночас неврахування такого висновку судами попередніх інстанцій у цій справі призвело до ігнорування ними допущених Позивачем у розрахунку інфляційних втрат помилок (застосування сукупного індексу інфляції без заокруглення до десятих після коми) та як наслідок до стягнення інфляційних у завищеному розмірі.

Узагальнені доводи іншої сторони

17. До суду касаційної інстанції надійшов відзив ПрАТ "Укргідроенерго" на касаційну скаргу, у якому воно заперечує проти її задоволення. Стверджує, що доводи, наведені скаржником є безпідставними, в той час як оскаржені рішення судів попередніх інстанцій винесені з неухильним дотриманням правових норм. З цих підстав просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені рішення і постанову залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

18. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Войтюк Д. В.) і Відповідача (Яковченко Р. Г.), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

20. Відповідно до приписів частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

21. Частиною п`ятою статті 236 ГПК України також передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

22. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21 вказала, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

23. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2020 у справі № 905/21/19, аналізуючи, зокрема, приписи частини другої статті 625 ЦК України, статей 1, 2, 3 Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", пунктів 1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 суд касаційної інстанції вказав про те, що при розрахунку інфляційних втрат, у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми вже згаданих Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення і Методики розрахунку базового індексу споживчих цін.

24. Верховний Суд виснував, що:

"Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078).

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається "послідовність, утворена за певною закономірністю".

У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, "і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:

"Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ",

де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, і від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від суми основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці)".

25. У вказаній постанові суд касаційної інстанції також окремо відмітив, що не погоджується з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції), який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.

26. Колегія суддів зауважує, що у постанові від 01.04.2025 у справі № 910/9201/23 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив таке:

"Аналіз постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 в контексті застосування частини другої статті 625 ЦК України засвідчив наступне:

(1) величина приросту індексу споживчих цін має заокруглюватися до десяткового числа після коми;

(2) при обчисленні інфляційних збитків за наступний період до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період".

27. З наведеного слідує, що Верховний Суд у постанові від 01.04.2025 у справі № 910/9201/23 вже виснував про те, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 в контексті застосування частини другої статті 625 ЦК України (який безумовно є висновком Верховного Суду у розумінні статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України) включає в себе й тлумачення процедури визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.

28. Таким чином, надане судом касаційної інстанції у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 тлумачення правил обрахунку інфляційних втрат, зокрема й порядку округлення величини приросту індексу споживчих цін є частиною правового висновку Верховного Суду щодо правильного застосовування частини другої статті 625 ЦК України, який в силу положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України мав бути врахований судами попередніх інстанцій у цій справі.

29. Водночас безпідставно вирішивши, що наведений правовий висновок є "роздумами та міркуваннями" Верховного Суду, суди попередній інстанцій в порушення вказаних правових норм не врахували такого висновку та в результаті в частині стягнення з Відповідача інфляційних втрат належним чином не перевірили проведеного Позивачем розрахунку і за цим ухвалили неправомірні рішення.

30. Звідси заявлена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України в межах здійснення касаційного провадження у цій справі своє підтвердження знаходить.

31. Поряд з цим, суд касаційної інстанції позбавлений можливості змінити оскаржені рішення чи ухвалити нове, оскільки у даному випадку внаслідок неврахування правового висновку Верховного Суду докази підставності та обґрунтованості розрахунку Позивача (з урахуванням такого висновку) залишилися недослідженими судами попередніх інстанцій, в той час як касаційний суд в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України права на такі дії немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

33. Переглянувши у касаційному порядку судові рішення у цій справі, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що наведені вище обставини щодо дослідження та оцінки в сукупності доказів, які є в матеріалах справи, згідно з пунктом 1 частини третьої, частини четвертої статті 310 ГПК України є підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду і рішення місцевого господарського суду в частині вирішення спору про стягнення інфляційних втрат та передачі цієї справи у вказаній частині на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. У зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

34. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити доводи сторін, наявні у справі докази, належним чином перевірити здійснений Позивачем розрахунок інфляційних втрат і в залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства прийняти відповідне рішення.

Судові витрати

35. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України). У зв`язку з чим розподіл судових витрат має здійснити суд першої інстанції за результатом розгляду спору по суті у відповідній частині.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/11038/24 в частині вирішення спору про стягнення інфляційних втрат скасувати та у зазначеній частині направити дану справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.