ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025м. ДніпроСправа № 904/1593/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Бодрость" (49000, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 19, кв. 23; ідентифікаційний код 35544166)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський діагностичний центр "Європа" (49070, м. Дніпро, вул. Володимира Великого князя, буд. 28; ідентифікаційний код 39503500)

про стягнення 41 921 грн. 97 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Приватне підприємство "Бодрость" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1536/25 від 03.04.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський діагностичний центр "Європа" про стягнення 41 921 грн. 97 коп., що складає 7 604 грн. 12 коп. - інфляційних нарахувань, 31 382 грн. 97 коп. - пені та 2 934 грн. 88 коп. - 3% річних, нарахованих за порушення строку оплати за послуги, що були надані за договором від 27.06.2022 №14-17.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві (вх.№17837/25 від 28.04.2025) на позовну заяву просить прийняти відзив на позовну заяву та заяву про застосування позовної давності до розгляду, застосувати позовну давність до всіх вимог, в тому числі інфляційних втрат, 3% річних та пені; відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає про те, що: - ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2025 відповідач отримав 11.04.2025, про що свідчить штамп на ухвалі суду (ухвала суду додається); - 09.11.2022 між Приватним підприємством "Бодрость" медичний центр "Біотек" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄДЦ "ЄВРОПА" (замовник, відповідач) укладений договір № 14-20 про надання послуг по проведенню медичних діагностичних лабораторних досліджень (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з проведення медичних діагностичних лабораторних досліджень (п.1.2.договору), а замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату послуг в порядку та на умовах, передбачених цим договором (пункт 2.2.1. договору); - спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 14-20 про надання послуг від 09.11.2022 в частині оплати послуг; - відповідач звертає увагу, що станом на дату подання позову та підготовки відзиву, повністю оплатив вартість послуг за договором № 14-20, а саме: Акт № 256 від 30.06.2022 року на суму 880,00 грн. оплачено 14.07.2022 (п/і № 1042), Акт № 357 від 31.07.2022 року на суму 7312,00 грн. оплачено 31.07.2022 (п/і № 1088), № 362 від 31.08.2022 року на суму 5784,00 грн. оплачено 29.09.2022 (п/і № 1138), № 435 від 30.09.2022 року на суму 4048,00 грн. оплачено 06.12.2022 (п/і № 1199), № 490 від 31.10.2022 року на суму 4424,00 грн. оплачено 22.12.2022 (п/і № 1304), № 588 від 30.11.2022 року на суму 2368,00 грн. оплачено 24.01.2023 (п/і №1290), № 591 від 31.12.2022 року на суму 2720,00 грн. оплачено 28.02.2023 (п/і №1237), № 111 від 28.02.2023 року на суму 752,00 грн. оплачено 15.03.2023 (п/і № 1229), № 204 від 31.03.2023 року на суму 19900,00 грн. оплачено 29.06.2023 (п/і №1531), 19.07.2023 (п/і № 1590), № 314 від 30.04.2023 року на суму 9118,00 грн. оплачено 07.06.2023 (п/і №1439), № 407 від 31.05.2023 року на суму 20074,00 грн. оплачено 25.07.2023 (п/і №1622), № 502 від 30.06.2023 року на суму 27520,00 грн. оплачено 25.07.2023 (п/і №1628), № 728 від 31.07.2023 року на суму 41026,00 грн. оплачено 11.09.2023 (п/і №1760), № 793 від 31.08.2023 на суму 46786,00 грн. оплачено 05.10.2023 (п/і № 1831),24.10.2023 (п/і №1914), 10.11.2023 (п/і №1846), 26.12.202 (п/ї№1980),08.02.2024 (п/і № 2190), № 880 від 30.09.2023 року на суму 26354,00 грн. оплачено 27.05.2024 (п/і №2939), 31.05.2024 (п/і № 2555), 03.06.2024 (п/і № 2983), № 1119 від 31.10.2023 року на суму 30322,00 грн. оплачено 03.06.2024 (п/і №2983), 06.06.2024(п/і 2995), 22.08.2024 (п/і № 3385), №1243 від 30.11.2023 року на суму 38202,00 грн. оплачено 02.02.2024 (п/і №2327), 27.02.2024 (п/і № 2479), 29.02.2024 (п/і № 2130), 28.03.2024 (п/і № 2611), 27.05.2024 (п/і № 2939), №1369 від 31.12.2023 року на суму 35648,00 грн. оплачено 12.03.2024 (п/і №2543), 28.08.2024 (п/і № 3385), 17.10.2024 (п/і № б/н), № 121 від 31.01.2024 року на суму 13328,00 грн. оплачено 17.10.2024(п/і № б/н); - затримка відповідачем оплати за договором у 2022, 2023 рр. сталася з причин, що виникли в результаті подій і обставин, що знаходяться поза межами його компетенції, а не з вини відповідача, а саме з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався; - відповідач не відмовлявся виконувати зобов`язання за договором по оплаті вартості надання медичних послуг (лабораторні послуги) перед позивачем, проте йому був необхідний час для повного погашення заборгованості, так як ТОВ "ЄДЦ" "ЄВРОПА" з 2022-2024рр. надає медичні послуги по Програмі медичних гарантій згідно договору з Національною Службою Охорони Здоров`я України (НСЗУ); - відповідач здійснює свою діяльність згідно з Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2025 році, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2024 № 1503; - НСЗУ в межах програми медичних гарантій укладає договори про надання медичних послуг за програмою медичних гарантій, крім медичних послуг, які надаються в рамках випадків, включених до переліку випадків, за яких заклади охорони здоров`я державної та комунальної форми власності можуть надавати послуги з медичного обслуговування населення за плату від юридичних і фізичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2024 № 781 "Деякі питання надання послуг з медичного обслуговування населення за плату від юридичних і фізичних осіб", та медичних послуг, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів інших програм державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством; - НСЗУ оплачує надані медичні послуги згідно з тарифами та коригувальними коефіцієнтами (які застосовуються шляхом множення, якщо інше не передбачено цим Порядком), визначеними в цьому Порядку, на підставі звітів про медичні послуги, які подані надавачем медичних послуг та складені на підставі інформації, яка внесена до електронної системи охорони здоров`я не пізніше десятого робочого дня після закінчення відповідного звітного періоду, що складаються в порядку, передбаченому Типовою формою договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 410 "Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій", відповідно до укладеного договору в межах бюджетних асигнувань, передбачених на 2020-2025 за відповідним пакетом медичних послуг; - відповідач надає паліативну допомогу пацієнтам з невиліковними хворобами (з наркотичною та алкогольною залежністю та ВІЛ інфікованим), яка спрямована на покращення якості їхнього життя, та Екстрену медичну допомогу, яка рятує життя та здоров`я пацієнтів у критичних ситуаціях; - згідно з укладеним договором відповідач направляє до лабораторії ПП "Бодрость" пацієнтів з наркотичною, алкогольною залежністю та ВІЛ інфікованих для проведення медичних діагностичних лабораторних досліджень; - лабораторні послуги передбачені групами послуг, принцип фінансування яких відповідно до умов НСЗУ передбачає оплату Глобальної ставки початково незалежно від кількості наданих послуг з подальшим перерахуванням уже з врахуванням фактично наданих послуг; - очікування перерахунку-користування займає від 6 місяців; - фінансування співпраці з партнерами залежить від фінансування НСЗУ (лист № 240425 від 27.04.2025 додається); - після отримання фінансування від НСЗУ ТОВ "ЄДЦ" "ЄВРОПА" за фактично оказані послуги по проведенню медичних діагностичних лабораторних досліджень оплачує вартості послуг, наданих ПП "БОРДОСТЬ", а тому відповідачем не завжди своєчасно здійснювалася оплата послуг за договором № 14-20 про надання послуг від 09.11.2022; - після надходження коштів від НСЗУ відповідач поступово сплачував заборгованість перед ПП "Бодрость" за договором, що підтверджується виписками з банку (додаються), а тому відповідач вважає, що він не несе відповідальність за негативні наслідки та збитки, що виникли в результаті подій і обставин, що знаходяться поза межами його компетенції, а також за дії (бездіяльність) третіх осіб, як це передбачено пунктом 4.6. договору; - відповідач вважає, що позивачем в позовній заяві невірно визначені періоди нарахувань інфляційних втрат, 3% річних та пені, а саме позивачем зазначено період нарахування пені з 13.08.2022 по 22.08.2022 у сумі 100.16 грн., тоді як правильний період є з 15.08.2022 по 22.08.2022 у сумі 58,50 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 13.08.2022 по 22.08.2022 у сумі 6.01 грн., тоді як правильний період є з 15.08.2022 по 22.08.2022 у сумі 4,81 грн. (Акт № 357 від 31.07.2022), позивачем зазначено період нарахування пені з 15.10.2022 по 05.12.2022 у сумі 288,35 грн., тоді як правильний період є з 17.10.2022 по 05.12.2022 у сумі 202,40 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 15.10.2022 по 05.12.2022 у сумі 17.30 грн., тоді як правильний період є з 17.10.2022 по 05.12.2022 у сумі 16,64 грн. (Акт № 435 від 30.09.2022); позивачем зазначено період нарахування пені з 15.11.2022 по 21.12.2022 у сумі 163,63 грн., тоді як правильний період є з 17.11.2022 по 21.12.2022 у сумі 154,84 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 15.11.2022 по 21.12.2022 у сумі 9.82 грн., тоді як правильний період є з 17.11.2022 по 21.12.2022 у сумі 12,73 грн. (Акт № 490 від 31.10.2022); позивачем зазначено період нарахування пені з 14.01.2023 по 27.02.2023 у сумі 167,67 грн., тоді як правильний період є з 16.01.2023 по 27.02.2023 у сумі 116,96 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 14.01.2023 по 27.02.2023 у сумі 10.06 грн., тоді як правильний період є з 16.01.2023 по 27.02.2023 у сумі 9,61 грн., позивачем зазначено період нарахування інфляційних втрат з 14.01.2023 по 27.02.2023 у сумі 40.95 грн., тоді як правильний період є з 16.01.2023 по 27.02.2023 у сумі 19,04 грн., (Акт № 591 від 31.12.2022); позивачем зазначено період нарахування пені з 15.04.2023 по 28.06.2023, з 29.06.2023 по 18.07.2023 у сумі 2315,75 грн., тоді як правильний період є з 17.04.2023 по 28.06.2023, з 29.06.2023 по 18.07.2023 у сумі 1650,70 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 15.04.2023 по 28.06.2023, з 29.06.2023 по 18.07.2023 у сумі 138.94 грн., тоді як правильний період є з 17.04.2023 по 28.06.2023, з 29.06.2023 по 18.07.2023 у сумі 135,67 грн. (Акт № 204 від 31.03.2023); позивачем зазначено період нарахування пені з 13.05.2023 по 06.06.2023 у сумі 312,26 грн., тоді як правильний період є з 15.05.2023 по 06.06.2023 у сумі 1209,71 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 13.05.2023 по 06.06.2023 у сумі 18.74 грн., тоді як правильний період є з 15.05.2023 по 06.06.2023 у сумі 17,24 грн., (Акт № 314 від 30.04.2023); позивачем зазначено період нарахування пені з 15.07.2023 по 24.07.2023 у сумі 376,99 грн., тоді як правильний період є з 17.07.2023 по 24.07.2023 у сумі 220,16 грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 15.07.2023 по 24.07.2023 у сумі 22.62 грн., тоді як правильний період є з 17.07.2023 по 24.07.2023 у сумі 18,10 грн. (Акт № 502 від 30.06.2023); позивачем зазначено період нарахування пені з 14.10.2023 по 26.10.2023, 27.10.2023 по 14.12.2023, 15.12.2023 по 31.12.2023, 01.01.2024 по 14.03.2024, 01.01.2024 по 14.03.2024, 15.03.2024 по 25.04.2024, 26.04.2024 по 26.05.2024, 27.05.2024 по 30.05.2024,31.05.2024 по 02.06.2024 у сумі 5032,92 грн., тоді як правильний період є з 16.10.2023 по 26.10.2023, 27.10.2023 по 14.12.2023, 15.12.2023 по 31.12.2023, 01.01.2024 по 14.03.2024, 01.01.2024 по 14.03.2024, 15.03.2024 по 25.04.2024, 26.04.2024 по 26.05.2024, 27.05.2024 по 30.05.2024,31.05.2024 по 02.06.2024 у сумі 6010,19грн., позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 14.10.2023 по 31.12.2023, 01.01.2024 по 26.05.2024, 27.05.2024 по 30.05.2024, 31.05.2024 по 02.06.2024 у сумі 497,42 грн., тоді як правильний період є з 16.10.2023 по 31.12.2023, 01.01.2024 по 26.05.2024, 27.05.2024 по 30.05.2024, 31.05.2024 по 02.06.2024 у сумі 493.09 грн.; позивачем зазначено період нарахування інфляційних втрат з 14.10.2023 по 26.05.2024 у сумі 1072.41 грн., тоді як правильний період є з 16.10.2023 по 26.05.20234 у сумі 854,74 грн. (Акт № 880 від 30.09.2023); позивачем зазначено період нарахування пені з 13.01.2024 по 11.03.2024, 12.03.2024 по 14.03.2024, 15.03.3024 по 25.04.2024, 26.04.2024 по 13.06.2024, 14.06.2024 по 21.08.2024, 22.08.2024 по 16.10.2024 у сумі 5840,30 грн., тоді як правильний період є з 15.01.2024 по 11.03.2024, 12.03.2024 по 14.03.2024, 15.03.3024 по 25.04.2024, 26.04.2024 по 13.06.2024, 14.06.2024 по 21.08.2024, 22.08.2024 по 16.10.2024 у сумі 6431,83грн.; позивачем зазначено період нарахування 3% річних з 13.01.2024 по 11.03.2024,12.03.2024 по 21.08.2024, 22.08.2024 по 16.10.2024 у сумі 632.24,00 грн., тоді як правильний період є з 15.01.2024 по 11.03.2024, 12.03.2024 по 21.08.2024, 22.08.2024 по 16.10.2024 у сумі 628,48 грн.(Акт № 1369 від 31.12.2023); - позивач в позовній заяві посилається на Акти надання послуг № 256 від 30.06.2022 року на суму 880,00 грн., № 111 від 28.02.2023 року на суму 752,00 грн., а розрахунку стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та пені до позову не надано; - відповідачем встановлено, що при здійснені позивачем розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені не враховано, що початок періоду прострочки щодо оплати наданих послуг за договором починався протягом 10 банківських днів, а не календарних; - відповідачем перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені, надані позивачем, та встановлено, що частково розрахунки позивачем виконані неправильно; - позивачем неправильно виконані розрахунки за Актами, а саме пені - № 357 від 31.07.2022, № 362 від 31.08.2022, № 435 від 30.09.2022, № 490 від 31.10.2022 , № 588 від 30.11.2022, № 591 від 31.12.2022, № 204 від 31.03.2023, № 314 від 30.04.2023, № 407 від 31.05.2023, № 502 від 30.06.2023, № 728 від 31.07.2023, № 793 від 31.08.2023, № 880 від 30.09.2023, № 1119 від 31.10.2023, № 1243 від 30.11.2023, № 1369 від 31.12.2023, № 121 від 31.01.2024; 3% річних - №357 від 31.07.2022, № 435 від 30.09.2022, № 490 від 31.10.2022, № 591 від 31.12.2022, № 204 від 31.03.2023, № 314 від 30.04.2023, № 502 від 30.06.2023, № 880 від 30.09.2023, № 1119 від 31.10.2023, № 1369 від 31.12.2023; - інфляційних витрат - № 591 від 31.12.2022, № 880 від 30.09.2023, № 1243 від 30.11.2023; - в позовній заяві неправильно визначені строки дат прострочення оплати наданих послуг за Актами, що призвело, в свою чергу, до неправильного визначення періоду нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені; - розрахунок заявленої позивачем пені не відповідає дійсності, так як позивач нараховував пеню виходячи з облікової ставки НБУ, тоді як згідно з п. 4.2. договору, у випадку порушення п. 3.8. договору замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день затримки платежу; - штрафні санкції можуть не використовуватися за умови погодження сторін; - крім того, п. 3.8. договору передбачено, що штрафні санкції можуть не використовуватися за умови погодження сторін, однак, позивач звернувся до суду про стягнення штрафних санкцій без погодження з відповідачем, чим порушив умови договору; - позивач з 2022 по 2024 жодного разу не відмовив відповідачу в наданні послуг до повного погашення заборгованості; - згідно з ч. 4, ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; - строк позовної давності про відшкодуванні неустойки (штрафу, пені), 3% річних закінчився, оскільки позивачу стало відомо про порушене його право 01.06.2022, про що підписано Акт звірки взаємних розрахунків від 01.06.2022-01.10.2024 та Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-01.08.2024; - позивач пропустив строки позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) та 3% річних, що є підставою для відмови у позові.

Щодо поданого відзиву на позовну заяву суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2025 отримав 11.04.2025, про що свідчить штамп на ухвалі.

З цього приводу суд зауважує, що як вбачається, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2025 було запропоновано відповідачу протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду, зокрема, відзив на позовну заяву.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Судом до матеріалів справи долучено довідку про доставку електронного листа, з якої вбачається, що ухвала суду від 08.04.2025 була доставлена в електронний кабінет відповідача 10.04.2025 о 00:04 год.

Отже, ухвала суду від 08.04.2025 вважається врученою відповідачу 10.04.2025.

Вказаною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відповідачу було запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (копія відзиву з доданими до нього документами мають бути надіслані до позивача, докази направлення подаються до відзиву).

Враховуючи викладене, останній день встановленого судом процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву - 25.04.2025 (10.04.2025 + 15 днів).

Як вбачається, відзив на позовну заяву сформовано відповідачем у системі "Електронний суд" 26.04.2025 та отримано судом 28.04.2025, тобто після спливу строку, встановленого судом в ухвалі від 08.04.2025.

Отже, встановлений судом строк є таким, що пропущений відповідачем.

Відповідно до статті 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань; заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі; заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 6 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

При цьому, як вбачається, відповідачем заява про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву до суду не подавалася.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що ухвалу суду від 08.04.2025 отримав 11.04.2025, про що свідчить штамп на ухвалі.

Проте, з метою об`єктивного, повного та всебічного розгляду справи суд вважає за можливе врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву.

Позивач у додаткових поясненнях (вх.№20153/25 від 12.05.2025) просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 41 921 грн. 97 коп., з якої: 7604,12 - інфляційних втрат, 31382,97грн пені, 2934,88грн 3% річних; - витрати по справі покласти на відповідача та зазначає про те, що: - за усталеною практикою Верховного Суду України введення воєнного стану не може бути визнано судом поважною причиною звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов договору; - форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання; - відповідно до пункту 4.8 договору, сторона яка посилається на форс-мажорні обставини, зобов`язана своєчасно, але не пізніше ніж у 2-х денний термін письмово повідомити іншу сторону про настання таких обставин; - відповідач не надає належних доказів на підтвердження своєчасного повідомлення позивача про неможливість виконання зобов`язань у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, а також не надає документів, які б підтверджували їх наявність, саме в конкретному випадку; - договір №14-17 від 27.06.2022 укладений між сторонами під час дії воєнного стану в Україні, тому відповідач розумів господарські ризики, які б могли виникнути під час дії воєнного стану в Україні при виконанні умов договору; - відповідач посилається на те, що згідно з укладеним договором ТОВ "ЄДЦ" "ЄВРОПА" направляє до лабораторії ПП "БОДРОСТЬ" пацієнтів з наркотичною, алкогольною залежністю та ВІЛ інфікованих для проведення медичних діагностичних лабораторних досліджень; - таке твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідно до предмету договору та його умов позивач надає послуги по проведенню діагностичних лабораторних досліджень без визначення конкретної групи пацієнтів, із актів наданих послуг зазначене також не випливає; - доказів направлення саме пацієнтів з наркотичною, алкогольною залежністю та ВІЛ інфікованих для проведення медичних діагностичних лабораторних досліджень, які проходять у відповідача саме по Програмі медичних гарантій згідно договору з Національною Службою Охорони Здоров`я України (НСЗУ), ним не надано; - зазначене ніяким чином не може впливати на виконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати наданих послуг; - при розрахунку визначення строку початку виникнення заборгованості позивачем застосовувались робочі дні, оскільки поняття банківського дня скасовано Національним банком України; - з огляду на продовження строків позовної давності на строк дії карантину, а також на зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану, позивач звернувся до суду із даним позовом в межах позовної давності.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у даній справи, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядається відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між позивачем - Приватним підприємством "Бодрость", як виконавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейський діагностичний центр "Європа", як замовником, було укладено договір від 27.06.2022 №14-17 (надалі - Договір) (а.с. 46-48).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги по проведенню медичних діагностичних лабораторних досліджень, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послуги в строки та на умовах, визначених цим договором. Найменування, ціна послуг виконавця та терміни їх виконання визначаються у додатку № 1.

Виконавець надає послуги з проведення медичних діагностичних лабораторних досліджень на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики від 29.12.2010 серія АГ № 571871, виданої Міністерством охорони здоров`я України, строк дії ліцензії з 29.12.2010 - необмежений (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 1.3 Договору загальна сума договору відповідає загальній вартості всіх послуг, наданих виконавцем за період його дії, і складає суму всіх актів приймання-передачі виконаних робіт (послуг), підписаних на виконання цього договору.

Підпунктом 2.1.2 Договору визначено, що виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг на умовах та в порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до підпункту 2.2.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату послуг в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що вартість послуг та терміни виконання досліджень, що надає виконавець, на момент складання договору, визначаються в додатку №1 "Прейскурант на послуги ПП "Бордрость", який є невід`ємною частиною цього договору.

Замовник має право здійснити попередню оплату за домовленістю сторін (пункт 3.5 Договору).

Пунктом 3.6 Договору визначено, що виконавець оформлює рахунок-фактуру на оплату фактично наданих послуг та Акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Відповідно до пункту 3.7 Договору замовник протягом 5 календарних днів звіряє Акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) та направляє один примірник виконавцю (оригінал поштою, додатково електронною поштою).

Пунктом 3.8 Договору визначено, що замовник сплачує вартість послуг протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та/або Акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Усі розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (пункт 3.9 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань з цим договором. У разі відсутності за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення строку дії договору письмового повідомлення будь-якої із сторін про припинення чи зміну договору, договір вважається пролонгованим на один рік на тих же умовах (пункт 5.1 Договору).

Як вбачається, на виконання умов Договору, позивачем у період з 30.06.2022 по 31.01.2024 включно надано відповідачу послуги на загальну суму 336 566 грн. 00 коп., що підтверджується, зокрема, актами надання послуг, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 21-44) та не спростовується відповідачем, а саме:

- від 30.06.2022 №256 на загальну суму 880 грн. 00 коп.;

- від 31.07.2022 №357 на загальну суму 7 312 грн. 00 коп.;

- від 31.08.2022 №362 на загальну суму 5 784 грн. 00 коп.;

- від 30.09.2022 №435 на загальну суму 4 048 грн. 00 коп.;

- від 31.10.2022 №490 на загальну суму 4 424 грн. 00 коп.;

- від 30.11.2022 №588 на загальну суму 2 368 грн. 00 коп.;

- від 31.12.2022 №591 на загальну суму 2 720 грн. 00 коп.;

- від 28.02.2023 №111 на загальну суму 752 грн. 00 коп.;

- від 31.03.2023 №204 на загальну суму 19 900 грн. 00 коп. - копію вказаного акту позивачем до позовної заяви не додано, так, у переліку додатків до позову вказано акт №204, натомість замість останнього у вкладенні акт №502 від 30.06.2023 (тобто акт №502 від 30.06.2023 додано до позову двічі, тоді як акт №204 від 31.03.2023 взагалі не додано). Проте, судом враховано, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що акт №204 від 31.03.2023 на суму 19 900 грн. 00 коп. сплачено 29.06.2023 (п/і №1531) та 19.07.2023 (п/і №1590), що відповідає вказаному позивачем у позовній заяві.;

- від 30.04.2023 №314 на загальну суму 9 118 грн. 00 коп.;

- від 31.05.2023 №407 на загальну суму 20 074 грн. 00 коп.;

- від 30.06.2023 №502 на загальну суму 27 520 грн. 00 коп.;

- від 31.07.2023 №728 на загальну суму 41 026 грн. 00 коп.;

- від 31.08.2023 №793 на загальну суму 46 786 грн. 00 коп.;

- від 30.09.2023 №880 на загальну суму 26 354 грн. 00 коп.;

- від 31.10.2023 №1119 на загальну суму 30 322 грн. 00 коп.;

- від 30.11.2023 №1243 на загальну суму 38 202 грн. 00 коп.;

- від 31.12.2023 №1369 на загальну суму 35 648 грн. 00 коп.;

- від 31.01.2024 №121 на загальну суму 13 328 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що відповідачем надані послуги сплачені в повному обсязі, однак з порушенням встановленого Договором строку їх оплати, а саме погашення заборгованості здійснювалося наступним чином:

- платіжною інструкцією від 14.07.2022 №1042 на суму 880 грн. 00 коп. сплачено акт №256 від 30.06.2022;

- платіжною інструкцією від 23.08.2022 №1087 на суму 7 312 грн. 00 коп. сплачено акт №357 від 31.07.2022;

- платіжною інструкцією від 29.09.2022 №1138 на суму 5 784 грн. 00 коп. сплачено акт №362 від 31.08.2022;

- платіжною інструкцією від 06.12.2022 №1199 на суму 4 048 грн. 00 коп. сплачено акт №435 від 30.09.2022;

- платіжною інструкцією від 22.12.2022 №1304 на суму 4 424 грн. 00 коп. сплачено акт №490 від 31.10.2022;

- платіжною інструкцією від 24.01.2023 №1290 на суму 2 368 грн. 00 коп. сплачено акт №588 від 30.11.2022;

- платіжною інструкцією від 28.02.2023 №1237 на суму 2 720 грн. 00 коп. сплачено акт №591 від 31.12.2022;

- платіжною інструкцією від 15.03.2023 №1229 на суму 752 грн. 00 коп. сплачено акт №111 від 28.02.2023;

- платіжною інструкцією від 29.06.2023 №1531 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №204 від 31.03.2023 (залишок заборгованості - 9 900 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією №1590 від 19.07.2023 на суму 9 900 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №204 від 31.03.2023;

- платіжною інструкцією від 07.06.2023 №1439 на суму 9 118 грн. 00 коп. сплачено акт №314 від 30.04.2023;

- платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1622 на суму 20 074 грн. 00 коп. сплачено акт №407 від 31.05.2023;

- платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1628 на суму 27 520 грн. 00 коп. сплачено акт №502 від 30.06.2023;

- платіжною інструкцією від 11.09.2023 №1760 на суму 41 026 грн. 00 коп. сплачено акт №728 від 31.07.2023;

- платіжною інструкцією від 05.10.2023 №1831 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 36 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 24.10.2023 №1914 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 26 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 10.11.2023 №1846 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 16 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 26.12.2023 №1980 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 6 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 08.02.2024 №2190 на суму 6 786 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №793 від 31.08.2023;

- платіжною інструкцією від 02.02.2024 №2327 на суму 15 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 23 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 27.02.2024 №2479 на суму 5 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 18 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 29.02.2024 №2130 на суму 5 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 13 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 28.03.2024 №2611 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 3 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 27.05.2024 №2939 на суму 10 000 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №1243 від 30.11.2023 в розмірі 3 202 грн. 00 коп.; залишок суми в розмірі 6 798 грн. 00 коп. враховано в якості часткового погашення заборгованості за актом №880 від 30.09.2023 (залишок заборгованості - 19 556 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 31.05.2024 №2555 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено заборгованість за актом №880 від 30.09.2023 (залишок заборгованості - 9 556 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 03.06.2024 №2983 на суму 10 000 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №880 від 30.09.2023 в розмірі 9 556 грн. 00 коп.; залишок у сумі 444 грн. 00 коп. враховано в якості часткового погашення заборгованості за актом №1119 від 31.10.2023;

- платіжною інструкцією від 06.06.2024 №2995 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1119 від 31.10.2023 (залишок заборгованості - 19 878 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 22.08.2024 №3385 на суму 20 000 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №1119 від 31.10.2023 в розмірі 19 878 грн. 00 коп.; залишок суми в розмірі 122 грн. 00 коп. враховано в якості погашення заборгованості за актом від 31.12.2023 №1369;

- платіжною інструкцією від 12.03.2024 №2543 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1369 від 31.12.2023 (залишок заборгованості - 25 648 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 17.10.2024 б/н на суму 49 854 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №1369 від 31.12.2023 в розмірі 25 526 грн. 00 коп.; залишок суми враховано в якості повної сплати акту №121 від 31.01.2024.

На підтвердження вказаного позивачем надано копії платіжних інструкцій (а.с. 52-72).

Позивач зазначає, що відповідачем виконано зобов`язання зі сплати наданих за Договором послуг, проте з порушенням встановленого Договором строку, у зв`язку з чим, позивачем нараховано пеню в розмірі 31 382 грн. 97 коп., 3% річних в розмірі 2 934 грн. 88 коп. та здійснено інфляційні нарахування в розмірі 7 604 грн. 12 коп.; відповідач проти цього заперечує, та посилається, зокрема, на те, що позивачем невірно визначено перший день прострочення, введення в Україні воєнного стану, а також просить застосувати строк позовної давності, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається, між позивачем та відповідачем було укладено договір від 27.06.2022 №14-17 за яким позивач зобов`язувався за завданням відповідача надати послуги по проведенню медичних діагностичних лабораторний досліджень, а відповідач - оплатити позивачу надані послуги в строки та на умовах, визначені цим договором.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір про надання послуг є двостороннім, оскільки виконавець і замовник наділені як правами, так і обов`язками. На виконавця покладено обов`язок надавати послугу і надано право одержувати відповідну плату. Замовник, у свою чергу, зобов`язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця. Тобто замовник здійснює оплату фактично наданих послуг, якщо сторони не домовилися про інше.

Отже, предметом договору про надання послуг є надання послуг різного роду за завданням замовника та вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності. Специфічні характеристики послуги відрізняють її від товару. Для послуги характерна непомітність (її не можна взяти в руки, зберігати, транспортувати, складувати); послуга є невичерпною (незалежно від кількості разів її надання її власні кількісні характеристики не змінюються). Всім послугам властива одна спільна ознака - результату передує здійснення дій, які не мають матеріального змісту, тобто під час надання послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели.

Послуги відрізняються також від робіт. Якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має речову форму, то у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має речового змісту. Корисний ефект від діяльності з надання послуги полягає не у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги. Сама ж послуга споживається у процесі її надання, тому її визначають як діяльність, спрямовану на задоволення будь-яких потреб.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 920/611/19 від 08.10.2019 у справі № 910/11397/18.

У постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №910/1801/21 вказано, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відтак для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №761/16124/15-ц.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3.8 Договору замовник сплачує вартість послуг протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та/або Акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять, позивачем не надано копій виставлених у спірний період рахунків-фактур, а також доказів щодо того, коли саме рахунки-фактури та/або акти приймання-передачі були отримані відповідачем.

Проте, судом враховано, що в матеріалах справи містяться копії відповідних актів надання послуг за Договором, підписаних обома сторонами без будь-яких зауважень.

Отже, суд вважає, що початок відліку 10 банківських днів, передбачених пунктом 3.8 Договору, розпочинається з дати підписання відповідачем відповідного акту надання послуг. При цьому, як вбачається, частина актів підписана сторонами власноруч, а частина - у сервісі Вчасно, з використанням електронного підпису.

Враховуючи викладене, строк оплати за надані послуги є таким, що настав, а саме:

- за актом від 30.06.2022 №256 - 14.07.2022 (30.06.2022 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.07.2022 №357 - 05.09.2024 (22.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.08.2022 №362 - 05.09.2024 (22.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 30.09.2022 №435 - 05.09.2024 (22.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.10.2022 №490 - 05.09.2024 (22.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 30.11.2022 №588 - 05.09.2024 (22.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.12.2022 №591 - 05.09.2024 (22.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 28.02.2023 №111 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- щодо акту від 31.03.2023 №204 - копію вказаного акту позивачем до позовної заяви не додано, так, у переліку додатків до позову вказано акт №204, натомість замість останнього у вкладенні акт №502 від 30.06.2023 (тобто акт №502 від 30.06.2023 додано до позову двічі, тоді як акт №204 від 31.03.2023 взагалі не додано). Проте, судом враховано, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що акт №204 від 31.03.2023 на суму 19 900 грн. 00 коп. сплачено 29.06.2023 (п/і №1531) та 19.07.2023 (п/і №1590), що відповідає вказаному позивачем у позовній заяві. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені та 3% річних, так зазначено, що нарахування здійснено з 15.04.2023 по 28.06.2023 та з 29.06.2023 по 18.07.2023, тоді як правильним періодом нарахування є з 17.04.2023 по 28.06.2023 та з 29.06.2023 по 18.07.2023. Враховуючи викладене позивачем не надано доказів в обґрунтування визначеного періоду нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на суму вказаного акту;

- за актом від 30.04.2023 №314 - 12.05.2023 (30.04.2023 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.05.2023 №407 - 14.06.2023 (31.05.2023 + 10 банківських днів);

- за актом від 30.06.2023 №502 - 14.07.2023 (30.06.2023 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.07.2023 №728 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.08.2023 №793 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 30.09.2023 №880 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.10.2023 №1119 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 30.11.2023 №1243 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.12.2023 №1369 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів);

- за актом від 31.01.2024 №121 - 16.08.2024 (02.08.2024 + 10 банківських днів).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається, позивач зазначає, що відповідачем надані послуги сплачені в повному обсязі, однак з порушенням встановленого Договором строку їх оплати, так, погашення заборгованості здійснювалося наступним чином:

- платіжною інструкцією від 14.07.2022 №1042 на суму 880 грн. 00 коп. сплачено акт №256 від 30.06.2022;

- платіжною інструкцією від 23.08.2022 №1087 на суму 7 312 грн. 00 коп. сплачено акт №357 від 31.07.2022;

- платіжною інструкцією від 29.09.2022 №1138 на суму 5 784 грн. 00 коп. сплачено акт №362 від 31.08.2022;

- платіжною інструкцією від 06.12.2022 №1199 на суму 4 048 грн. 00 коп. сплачено акт №435 від 30.09.2022;

- платіжною інструкцією від 22.12.2022 №1304 на суму 4 424 грн. 00 коп. сплачено акт №490 від 31.10.2022;

- платіжною інструкцією від 24.01.2023 №1290 на суму 2 368 грн. 00 коп. сплачено акт №588 від 30.11.2022;

- платіжною інструкцією від 28.02.2023 №1237 на суму 2 720 грн. 00 коп. сплачено акт №591 від 31.12.2022;

- платіжною інструкцією від 15.03.2023 №1229 на суму 752 грн. 00 коп. сплачено акт №111 від 28.02.2023;

- платіжною інструкцією від 29.06.2023 №1531 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №204 від 31.03.2023 (залишок заборгованості - 9 900 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією №1590 від 19.07.2023 на суму 9 900 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №204 від 31.03.2023;

- платіжною інструкцією від 07.06.2023 №1439 на суму 9 118 грн. 00 коп. сплачено акт №314 від 30.04.2023;

- платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1622 на суму 20 074 грн. 00 коп. сплачено акт №407 від 31.05.2023;

- платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1628 на суму 27 520 грн. 00 коп. сплачено акт №502 від 30.06.2023;

- платіжною інструкцією від 11.09.2023 №1760 на суму 41 026 грн. 00 коп. сплачено акт №728 від 31.07.2023;

- платіжною інструкцією від 05.10.2023 №1831 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 36 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 24.10.2023 №1914 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 26 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 10.11.2023 №1846 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 16 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 26.12.2023 №1980 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №793 від 31.08.2023 (залишок заборгованості - 6 786 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 08.02.2024 №2190 на суму 6 786 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №793 від 31.08.2023;

- платіжною інструкцією від 02.02.2024 №2327 на суму 15 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 23 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 27.02.2024 №2479 на суму 5 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 18 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 29.02.2024 №2130 на суму 5 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 13 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 28.03.2024 №2611 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1243 від 30.11.2023 (залишок заборгованості - 3 202 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 27.05.2024 №2939 на суму 10 000 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №1243 від 30.11.2023 в розмірі 3 202 грн. 00 коп.; залишок суми в розмірі 6 798 грн. 00 коп. враховано в якості часткового погашення заборгованості за актом №880 від 30.09.2023 (залишок заборгованості - 19 556 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 31.05.2024 №2555 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено заборгованість за актом №880 від 30.09.2023 (залишок заборгованості - 9 556 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 03.06.2024 №2983 на суму 10 000 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №880 від 30.09.2023 в розмірі 9 556 грн. 00 коп.; залишок у сумі 444 грн. 00 коп. враховано в якості часткового погашення заборгованості за актом №1119 від 31.10.2023;

- платіжною інструкцією від 06.06.2024 №2995 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1119 від 31.10.2023 (залишок заборгованості - 19 878 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 22.08.2024 №3385 на суму 20 000 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №1119 від 31.10.2023 в розмірі 19 878 грн. 00 коп.; залишок суми в розмірі 122 грн. 00 коп. враховано в якості погашення заборгованості за актом від 31.12.2023 №1369;

- платіжною інструкцією від 12.03.2024 №2543 на суму 10 000 грн. 00 коп. частково сплачено акт №1369 від 31.12.2023 (залишок заборгованості - 25 648 грн. 00 коп.);

- платіжною інструкцією від 17.10.2024 б/н на суму 49 854 грн. 00 коп. сплачено залишок заборгованості за актом №1369 від 31.12.2023 в розмірі 25 526 грн. 00 коп.; залишок суми враховано в якості повної сплати акту №121 від 31.01.2024.

Суд зауважує, що з наданих позивачем копій платіжних інструкцій (а.с. 51-72) вбачається, що не кожна платіжна інструкція містить посилання на відповідний акт, за яким відповідачем здійснюється сплата.

Зокрема, посилання на конкретний акт не містять платіжні інструкції:

- від 15.03.2023 №1229 на суму 752 грн. 00 коп. (при цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що за цією платіжною інструкцією відповідачем сплачено акт №111 від 28.02.2023);

- від 07.06.2023 №1439 на суму 9 118 грн. 00 коп. (при цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що за цією платіжною інструкцією відповідачем сплачено акт №314 від 30.04.2023);

- від 31.05.2024 №2555 на суму 10 000 грн. 00 коп. (при цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що за цією платіжною інструкцією відповідачем частково сплачено заборгованість за актом №880 від 30.09.2023);

- від 03.06.2024 №2983 на суму 10 000 грн. 00 коп. (при цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що за цією платіжною інструкцією відповідачем сплачено залишок заборгованості за актом №880 від 30.09.2023 в розмірі 9 556 грн. 00 коп., залишок заборгованості у сумі 444 грн. 00 коп. враховано в якості часткового погашення заборгованості за актом №1119 від 31.10.2023);

- від 22.08.2024 №3385 на суму 20 000 грн. 00 коп. (при цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що за цією платіжною інструкцією відповідачем сплачено залишок заборгованості за актом №1119 від 31.10.2023 в розмірі 19 878 грн. 00 коп., залишок суми в розмірі 122 грн. 00 коп. враховано в якості погашення заборгованості за актом від 31.12.2023 №1369).

Щодо нарахування пені

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини 6 статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з тим за частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.2 Договору у випадку порушення пункту 3.8 договору замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день затримки платежу. Штрафні санкції можуть не використовуватись за умови погодження сторін.

Судом встановлено, що розмір пені з розрахунку 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається, позивачем, нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення сплати в розмірі 31 382 грн. 97 коп. за загальний період з 13.08.2022 по 16.10.2024 включно.

При цьому, позивач зазначає, що штрафні санкції за актом №256 від 30.06.2022 та за актом №111 від 28.02.2023 не нараховуються, оскільки вони сплачені відповідачем у встановлені Договором строки.

При перевірці розрахунку судом встановлено, що позивачем не вірно визначено перший день прострочення, зокрема, позивачем не враховано умови пункту 3.8 Договору відповідно до якого замовник сплачує вартість послуг протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та/або акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

З наданих позивачем копій актів вбачається, що більша частина з них була надіслана позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та, відповідно, підписана сторонами у сервісі Вчасно.

Отже, першим днем прострочення оплати за актами, є:

- за актом від 31.07.2022 №357 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 31.08.2022 №362 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024 ));

- за актом від 30.09.2022 №435 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 31.10.2022 №490 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 30.11.2022 №588 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 31.12.2022 №591 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- щодо акту від 31.03.2023 №204 - копію вказаного акту позивачем до позовної заяви не додано, так, у переліку додатків до позову вказано акт №204, натомість замість останнього у вкладенні акт №502 від 30.06.2023 (тобто акт №502 від 30.06.2023 додано до позову двічі, тоді як акт №204 від 31.03.2023 взагалі не додано). Проте, судом враховано, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що акт №204 від 31.03.2023 на суму 19 900 грн. 00 коп. сплачено 29.06.2023 (п/і №1531) та 19.07.2023 (п/і №1590), що відповідає вказаному позивачем у позовній заяві. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені та 3% річних, так зазначено, що нарахування здійснено з 15.04.2023 по 28.06.2023 та з 29.06.2023 по 18.07.2023, тоді як правильним періодом нарахування є з 17.04.2023 по 28.06.2023 та з 29.06.2023 по 18.07.2023. Враховуючи викладене позивачем не надано доказів в обґрунтування визначеного періоду нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на суму вказаного акту;

- за актом від 30.04.2023 №314 - 13.05.2023 (30.04.2023 (день підписання акту сторонами) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 12.05.2023));

- за актом від 31.05.2023 №407 - 15.06.2023 (31.05.2023 (день підписання акту сторонами) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 14.06.2024));

- за актом від 30.06.2023 №502 - 15.07.2023 (30.06.2023 (день підписання акту сторонами) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 14.07.2023));

- за актом від 31.07.2023 №728 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.08.2023 №793 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 30.09.2023 №880 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.10.2023 №1119 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024 ));

- за актом від 30.11.2023 №1243 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.12.2023 №1369 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.01.2024 №121 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024)).

Враховуючи викладене, у зв`язку з невірним визначенням позивачем дати, коли строк оплати за кожним з актів настав та, відповідно, першого дня прострочення за кожним з актів, позивачем помилково нараховано пеню у період, коли прострочення відповідача відсутнє.

Так, судом встановлено, що прострочення оплати відповідачем мало місце за наступними актами:

- №314 від 30.04.2023 у період з 13.05.2023 по 06.06.2023 включно (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 07.06.2023 №1439 проведено сплату за цим актом; при цьому, позивачем надано копію вказаної платіжної інструкції, проте у призначенні платежу відсутнє посилання саме на цей акт);

- №407 від 31.05.2023 у період з 15.06.2023 по 24.07.2023 включно (оскільки, як зазначає позивач та підтверджується платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1622 відповідачем проведено сплату за цим актом);

- №502 від 30.06.2023 у період з 15.07.2023 по 24.07.2023 включно (оскільки, як зазначає позивач та підтверджується платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1628 відповідачем проведено сплату за цим актом);

- №1119 від 31.10.2023 (залишок суми заборгованості за актом в розмірі 19 878 грн. 00 коп.) у період з 17.08.2024 по 21.08.2024 включно (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 22.08.2024 №3385 відповідачем сплачено залишок заборгованості за цим актом в розмірі 19 878 грн. 00 коп.);

- №1369 від 31.12.2023 (залишок заборгованості за актом 25 648 грн. 00 коп.) у період з 17.08.2024 по 16.10.2024 (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 17.10.2024 №б/н відповідачем сплачено залишок заборгованості за цим актом; при цьому, копії вказаної платіжної інструкції позивачем не надано);

- №121 від 31.01.2024 за період з 17.08.2024 по 16.10.2024 включно (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 17.10.2024 №б/н відповідачем сплачено, в тому числі, акт №121 від 31.01.2024; при цьому, копії вказаної платіжної інструкції позивачем не надано).

Після перевірки розрахунку судом, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 3 586 грн. 45 коп. за загальний період з 13.05.2023 по 16.10.2024 включно.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається, позивачем здійснено інфляційні нарахування у розмірі 7 604 грн. 12 коп. за загальний період з січня 2023 по жовтень 2024, а також нараховано 3% річних в розмірі 2 934 грн. 88 коп. за загальний період з 13.08.2022 по 16.10.2024 включно.

Як вже зазначалося вище, позивач зазначає, що штрафні санкції за актом №256 від 30.06.2022 та за актом №111 від 28.02.2023 не нараховуються, оскільки вони сплачені відповідачем у встановлені Договором строки.

При перевірці розрахунку судом встановлено, що позивачем невірно визначено перший день прострочення, зокрема, позивачем не враховано умови пункту 3.8 Договору, відповідно до якого замовник сплачує вартість послуг протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та/або акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

З наданих позивачем копій актів вбачається, що більша частина з них була надіслана позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та, відповідно, підписана сторонами у сервісі Вчасно.

Отже, першим днем прострочення оплати за актами, є:

- за актом від 31.07.2022 №357 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 31.08.2022 №362 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024 ));

- за актом від 30.09.2022 №435 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 31.10.2022 №490 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 30.11.2022 №588 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- за актом від 31.12.2022 №591 - 06.09.2024 (22.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 05.09.2024));

- щодо акту від 31.03.2023 №204 - копію вказаного акту позивачем до позовної заяви не додано, так, у переліку додатків до позову вказано акт №204, натомість замість останнього у вкладенні акт №502 від 30.06.2023 (тобто акт №502 від 30.06.2023 додано до позову двічі, тоді як акт №204 від 31.03.2023 взагалі не додано). Проте, судом враховано, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що акт №204 від 31.03.2023 на суму 19 900 грн. 00 коп. сплачено 29.06.2023 (п/і №1531) та 19.07.2023 (п/і №1590), що відповідає вказаному позивачем у позовній заяві. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені та 3% річних, так зазначено, що нарахування здійснено з 15.04.2023 по 28.06.2023 та з 29.06.2023 по 18.07.2023, тоді як правильним періодом нарахування є з 17.04.2023 по 28.06.2023 та з 29.06.2023 по 18.07.2023. Враховуючи викладене позивачем не надано доказів в обґрунтування визначеного періоду нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на суму вказаного акту;

- за актом від 30.04.2023 №314 - 13.05.2023 (30.04.2023 (день підписання акту сторонами) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 12.05.2023));

- за актом від 31.05.2023 №407 - 15.06.2023 (31.05.2023 (день підписання акту сторонами) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 14.06.2024));

- за актом від 30.06.2023 №502 - 15.07.2023 (30.06.2023 (день підписання акту сторонами) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 14.07.2023));

- за актом від 31.07.2023 №728 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.08.2023 №793 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 30.09.2023 №880 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.10.2023 №1119 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024 ));

- за актом від 30.11.2023 №1243 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.12.2023 №1369 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024));

- за актом від 31.01.2024 №121 - 17.08.2024 (02.08.2024 (день відправлення акту позивачем відповідачеві у сервісі Вчасно та підписання акту відповідачем) + 10 банківських днів; строк оплати настав - 16.08.2024)).

Враховуючи викладене, у зв`язку з невірним визначенням позивачем дати, коли строк оплати за кожним з актів настав та, відповідно, першого дня прострочення за кожним з актів, позивачем помилково нараховано 3% річних та здійснено інфляційні нарахування у період, коли прострочення відповідача відсутнє.

Так, судом встановлено, що прострочення сплати відповідачем мало місце за наступними актами:

- №314 від 30.04.2023 у період з 13.05.2023 по 06.06.2023 включно (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 07.06.2023 №1439 проведено сплату за цим актом; при цьому, позивачем надано копію вказаної платіжної інструкції, проте у призначенні платежу відсутнє посилання саме на цей акт);

- №407 від 31.05.2023 у період з 15.06.2023 по 24.07.2023 включно (оскільки, як зазначає позивач та підтверджується платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1622 відповідачем проведено сплату за цим актом);

- №502 від 30.06.2023 у період з 15.07.2023 по 24.07.2023 включно (оскільки, як зазначає позивач та підтверджується платіжною інструкцією від 25.07.2023 №1628 відповідачем проведено сплату за цим актом);

- №1119 від 31.10.2023 (залишок суми заборгованості за актом в розмірі 19 878 грн. 00 коп.) у період з 17.08.2024 по 21.08.2024 включно (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 22.08.2024 №3385 відповідачем сплачено залишок заборгованості за цим актом в розмірі 19 878 грн. 00 коп.);

- №1369 від 31.12.2023 (залишок заборгованості за актом 25 648 грн. 00 коп.) у період з 17.08.2024 по 16.10.2024 (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 17.10.2024 №б/н відповідачем сплачено залишок заборгованості за цим актом; при цьому, копії вказаної платіжної інструкції позивачем не надано);

- №121 від 31.01.2024 за період з 17.08.2024 по 16.10.2024 включно (оскільки, як зазначає позивач, платіжною інструкцією від 17.10.2024 №б/н відповідачем сплачено, в тому числі, акт №121 від 31.01.2024; при цьому, копії вказаної платіжної інструкції позивачем не надано).

Після перевірки розрахунку судом, розмір 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 310 грн. 39 коп. за загальний період з 13.05.2023 по 16.10.2024 включно, а також інфляційні нарахування за загальний період з травня 2023 по жовтень 2024 включно в розмірі 1 381 грн. 50 коп.

Щодо клопотання відповідача щодо застосування позовної давності

Як вбачається, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання щодо застосування позовної давності. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, частиною 1 статті 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому, за змістом статті 261 Цивільного кодексу України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Отже, при визначенні початку перебігу строку позовної давності слід з`ясовувати та враховувати обставини як щодо моменту, коли особа довідалась, так і щодо моменту, коли особа могла дізнатися (мала можливість дізнатися) про порушення свого права в їх сукупності, як обов`язкових складових визначення початку перебігу позовної давності.

Чинним законодавством не передбачено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною справи тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи викладене, суд не вбачає не приймає, відхиляє аргументи відповідача в цій частині.

Щодо заперечень відповідача

Як вбачається, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову, зокрема, посилаючись на те, що затримка відповідачем оплати за Договором сталася з причин, що виникли і результаті подій і обставин, що знаходяться поза межами його компетенції, а саме з початком військової агресії Російської Федерації проти України.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити, або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Пунктом 4.7 Договору визначено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання умов договору, що сталися внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Сторона, яка посилається на вказані у пункті 4.7 Договору обставини, зобов`язана своєчасно, але не пізніше ніж у 2-х денний термін письмово повідомити іншу сторону про настання таких обставин (пункт 4.8 Договору).

Відповідно до статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі статті 625 Цивільного кодексу, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку; такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі №913/20/21.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку; виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (постанови Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18).

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано, матеріали справи не містять доказів того, що обставини, на які посилається відповідач є форс-мажорними для даного конкретного випадку.

Таким чином, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання своїх зобов`язань за Договором.

З урахуванням усього викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається, позовна заява у даній справі була подана позивачем до суду в електронній формі через "Електронний суд", отже, сума судового збору, яку мав сплатити позивач складає 2 422 грн. 40 коп. Проте, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп., що є більшим, від встановленого законодавством розміру судового збору на 605 грн. 60 коп. (3 028 грн. 00 коп. - 2 422 грн. 40 коп.).

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 305 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

За клопотанням позивача підлягає поверненню останньому з Державного бюджету судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (3 028 грн. 00 коп. - 2 422 грн. 40 коп.).

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Бодрость" (49000, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 19, кв. 23; ідентифікаційний код 35544166) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський діагностичний центр "Європа" (49070, м. Дніпро, вул. Володимира Великого князя, буд. 28; ідентифікаційний код 39503500) про стягнення 41 921 грн. 97 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейський діагностичний центр "Європа" (49070, м. Дніпро, вул. Володимира Великого князя, буд. 28; ідентифікаційний код 39503500) на користь Приватного підприємства "Бодрость" (49000, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 19, кв. 23; ідентифікаційний код 35544166) 3 586 (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість) грн. 45 коп. - пені, 310 (триста десять) грн. 39 коп. - 3% річних, 1 381 (одна тисяча триста вісімдесят одна) грн. 50 коп. - інфляційних нарахувань та 305 (триста п`ять) грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

13.08.2025