ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025м. ДніпроСправа № 904/2848/25

За позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, )

до Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 51 962,86 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича про стягнення 51 962,86 грн, у тому числі основної заборгованості в сумі 49 441,32 грн, плати за абонентське обслуговування в сумі 330,66 грн, інфляційних втрат у сумі 1 306,58 грн, пені в сумі 485,37 грн та 3% річних у сумі 398,93 гривень.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Розгляд справи просить здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову зазначає, що Фізична особа підприємець Семенов Володимир Володимирович не виконав грошові зобов`язання за типовим індивідуальним договором №5164/жб від 01.11.2021 про надання послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року до березня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2848/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 у справі №904/2848/25, що направлена на адресу місцезнаходження відповідача: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Німецька, буд 30А, вручена 11.06.2025 Фізичній особі підприємцю Семенову Володимиру Володимировичу особисто (поштове відправлення № 948, а.с.151).

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2025 про відкриття провадження у справі № 904/2848/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича не надходило, поважних причин пропуску зазначеного строку суду також не повідомлено.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фізична особа підприємець Семенов Володимир Володимирович не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, чого Фізична особа підприємець Семенов Володимир Володимирович не зробив, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позові обставин відповідач суду також не повідомив.

З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.

Ураховуючи, що Фізична особа підприємець Семенов Володимир Володимирович не скористався наданим законом правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є обставини укладення типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії по об`єкту, що належить відповідачу на праві спільної часткової власності, порядок та строк надання цієї послуги, порядок та строк оплати за надану послугу з постачання теплової енергії, наявність заборгованості, періоди прострочення, наявність/відсутність підстав для стягнення заборгованості.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією в розумінні Закону України «Про теплопостачання», як суб`єкт господарської діяльності, який має в користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії є комунальною послугою.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 110 (а.с. 10-11, 143-145) Семенову Володимиру Володимировичу з 12.08.2019 на праві спільної часткової власності (номер відомостей про речове право: 32823908) належить 1/8 частки (40,92 кв.м) нежитлового приміщення загальною площею 327,3 кв.м, що розташоване на першому поверсі 9-поверхового житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, буд. 45, прим. 108.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» як виконавець послуги з постачання теплової енергії 01.10.2021 на своєму офіційному вебсайті https://tec.dp.ua розмістило типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Отже, з 01.11.2021 між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» (далі виконавець) та Фізичною особою підприємцем Семеновим Володимиром Володимировичем (далі споживач) укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (позивач цьому договору присвоїв № 5164/жб від 01.11.2021, а.с. 7-9, далі Договір).

Згідно з пунктом 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим Договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:

обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

На підставі пункту 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.

У разі зміни розміру плати за абонентське обслуговування протягом строку дії цього Договору, новий розмір плати за абонентське обслуговування застосовується з моменту його введення виконавцем без внесення сторонами додаткових змін до цього Договору.

Згідно з пунктом 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 34 Договору споживач здійснює оплату за цим Договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

На підставі підпункту 3 пункту 41 Договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим Договором.

Згідно з пунктом 44 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього Договору відповідно до цього Договору або закону.

Згідно з пунктом 51 Договору цей Договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування, і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Відповідно до пункту 52 Договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від Договору, Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Факти поставки теплової енергії в період з листопада 2021 року до березня 2025 року за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, буд. 45 підтверджуються актами подачі та припинення подачі теплоносія (а.с. 13-19):

- № 603 від 01.11.2021 про подачу теплоносія;

- № 68 від 01.04.2022 про припинення подачі теплоносія;

- № 497 від 08.11.2022 про подачу теплоносія;

- № 69 від 23.03.2023 про припинення подачі теплоносія;

- № 4 від 13.11.2023 про подачу теплоносія;

- № 69 від 28.03.2024 про припинення подачі теплоносія;

- № 440 від 24.11.2024 про подачу теплоносія;

- № 69 від 27.03.2025 про припинення подачі теплоносія.

Факти поставки теплової енергії в період з листопада 2021 року до березня 2022 року, з листопада 2022 року до березня 2023 року, з листопада 2023 року до березня 2024 року та у грудні 2024 року підтверджуються актом передачі прийняття теплової енергії (надання послуг) № 31012 від 31.12.2024 (а.с. 51), з урахуванням акта № 31012 від 25.01.2025 (а.с. 35), та розшифровкою нарахувань послуги з постачання теплової енергії (а.с. 126), за якими відповідачу поставлено 7,49Гкал теплової енергії на загальну суму 38 721,25 грн (із ПДВ).

Згідно з актами передачі прийняття теплової енергії (надання послуг):

- № 27201 від 30.11.2024 (а.с. 32) відповідачу в листопаді 2024 року поставлено 0,12 Гкал теплової енергії на суму 615,55 грн (із ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 27694 від 31.01.2025 (а.с. 37) відповідачу в січні 2025 року поставлено 0,7 Гкал теплової енергії на суму 3 876,61 грн (із ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 36768 від 28.02.2025 (а.с. 40) відповідачу в лютому 2025 року поставлено 0,56 Гкал теплової енергії на суму 3 155,24 грн (із ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 42475 від 31.03.2025 (а.с. 43) відповідачу в березні 2025 року поставлено 0,52 Гкал теплової енергії на суму 3 072,67 грн (із ПДВ) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ).

Відповідно до актів надання послуг з абонентського обслуговування:

- № 32929 від 31.12.2024 (а.с. 53) відповідачу в листопаді 2021 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн (із ПДВ);

- № 32930 від 31.12.2024 (а.с. 55) відповідачу у грудні 2021 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн (із ПДВ);

- № 32931 від 31.12.2024 (а.с. 57) відповідачу в січні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн (із ПДВ);

- № 32932 від 31.12.2024 (а.с. 59) відповідачу в лютому 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,27 грн (із ПДВ);

- № 32933 від 31.12.2024 (а.с. 61) відповідачу в березні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,27 грн (із ПДВ);

- № 32934 від 31.12.2024 (а.с. 63) відповідачу у квітні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн (із ПДВ);

- № 32935 від 31.12.2024 (а.с. 65) відповідачу у травні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн (із ПДВ);

- № 32936 від 31.12.2024 (а.с. 67) відповідачу в червні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32937 від 31.12.2024 (а.с. 69) відповідачу в липні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32938 від 31.12.2024 (а.с. 71) відповідачу в серпні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32940 від 31.12.2024 (а.с. 73) відповідачу у вересні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32941 від 31.12.2024 (а.с. 75) відповідачу в жовтні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32942 від 31.12.2024 (а.с. 77) відповідачу в листопаді 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32944 від 31.12.2024 (а.с. 79) відповідачу у грудні 2022 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32945 від 31.12.2024 (а.с. 81) відповідачу в січні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32947 від 31.12.2024 (а.с. 83) відповідачу в лютому 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8 грн (із ПДВ);

- № 32948 від 31.12.2024 (а.с. 85) відповідачу в березні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32950 від 31.12.2024 (а.с. 87) відповідачу у квітні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32952 від 31.12.2024 (а.с. 89) відповідачу у травні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32953 від 31.12.2024 (а.с. 91) відповідачу в червні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32954 від 31.12.2024 (а.с. 93) відповідачу в липні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32955 від 31.12.2024 (а.с. 95) відповідачу в серпні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32958 від 31.12.2024 (а.с. 97) відповідачу у вересні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32961 від 31.12.2024 (а.с. 99) відповідачу в жовтні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32998 від 31.12.2024 (а.с. 101) відповідачу в листопаді 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 32999 від 31.12.2024 (а.с. 103) відповідачу у грудні 2023 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33000 від 31.12.2024 (а.с. 105) відповідачу в січні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33001 від 31.12.2024 (а.с. 107) відповідачу в лютому 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33002 від 31.12.2024 (а.с. 109) відповідачу в березні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33003 від 31.12.2024 (а.с. 111) відповідачу у квітні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33004 від 31.12.2024 (а.с. 113) відповідачу у травні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33005 від 31.12.2024 (а.с. 115) відповідачу в червні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33006 від 31.12.2024 (а.с. 117) відповідачу в липні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33008 від 31.12.2024 (а.с. 119) відповідачу в серпні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 33009 від 31.12.2024 (а.с. 121) відповідачу у вересні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ);

- № 24443 від 31.10.2024 (а.с. 123) відповідачу в жовтні 2024 року надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,34 грн (із ПДВ).

Таким чином, у період з листопада 2021 року до березня 2025 року Фізичною особою підприємцем Семеновим Володимиром Володимировичем за адресою: АДРЕСА_2 спожито теплову енергію на загальну суму 49 441,32 грн та отримано послуги з абонентського обслуговування на загальну суму 330,66гривень.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 49 441,32 грн основної заборгованості за постачання теплової енергії за Договором № 5164/жб від 01.11.2021 за період з листопада 2021 року до березня 2025 року, за послугу з абонентського обслуговування в сумі 330,66 грн, інфляційних втрат у сумі 1 306,58 грн, пені в сумі 485,37 грн та 3% річних у сумі 398,93 гривень.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими зобов`язаннями, тому згідно з ч. 2 ст. 4, ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України до цих правовідносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Указаний договір є оплатним, оскільки обов`язку постачальника за договором відпустити теплову енергію відповідає обов`язок споживача оплатити вартість фактично отриманої теплової енергії.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 1, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Індивідуальний споживач зобов`язаний:

- укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;

- оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

На підставі ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на:

1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами;

2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами;

3) ліквідацію наслідків аварії.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є:

своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії;

додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Як убачається з умов Договору № 5164/жб від 01.11.2021, строк оплати за поставлену теплову енергію за період з листопада 2021 року до березня 2025 року є таким, що настав.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Фізична особа підприємець Семенов Володимир Володимирович не надав докази оплати заборгованості за договором № 5164/жб від 01.11.2021 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, буд. 45, прим. 108 за період з листопада 2021 року до березня 2025 року в сумі 49 441,32 грн та плати за абонентське обслуговування в сумі 330,66 гривень.

Також відповідач не надав до суду контррозрахунок стягуваних сум, доводи Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» не спростував.

З урахуванням вищевикладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича перед Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» за послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування в загальній сумі 49 771,98 грн є більш вірогідними, тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати в сумі 1 306,58 грн, пеню в сумі 485,37 грн та 3% річних у сумі 398,93 гривень.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 646/14523/15-ц та № 703/2718/16-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» нарахувало та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 1 306,58 грн за період з 01.01.2025 до 22.05.2025 року.

З приводу зазначеної позовної вимоги суд указує наступне.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в п. 28 постанови від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" 100 грн = "ЗБ", де "Х" залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Указана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Ураховуючи вищевикладене, позивачем інфляційні втрати розраховані правильно, тому позовна вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 306,58 грн підлягає задоволенню.

За результатом перевірки судом правильності здійсненого Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» розрахунку 3% річних за період з 01.01.2025 до 22.05.2025 арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення 3% річних у сумі 398,93грн підлягає задоволенню.

З приводу нарахування пені суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 45 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

За результатом перевірки судом наданого позивачем розрахунку пені за період з 01.01.2025 до 22.05.2025 арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення пені в сумі 485,37 грн підлягає задоволенню.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, та з Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» підлягають стягненню 51 962,86грн, у тому числі основна заборгованість у сумі 49 441,32 грн, плата за абонентське обслуговування в сумі 330,66 грн, інфляційні втрати в сумі 1 306,58 грн, пеня в сумі 485,37 грн та 3% річних у сумі 398,93 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича про стягнення 51 962,86 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Семенова Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ) 51 962,86 грн (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві гривні 86 копійок), у тому числі основну заборгованість у сумі 49 441,32 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста сорок одна гривня 32 копійки), плату за абонентське обслуговування в сумі 330,66 грн (триста тридцять гривень 66 копійок), інфляційні втрати в сумі 1 306,58 грн (одна тисяча триста шість гривень 58 копійок), пеню в сумі 485,37 грн (чотириста вісімдесят п`ять гривень 37 копійок), 3% річних у сумі 398,93 грн (триста дев`яносто вісім гривень 93 копійки), судовий збір у сумі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11.08.2025.

Суддя В.О. Дичко