ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025м. ДніпроСправа № 904/3092/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 92 646,21 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення 92 646,21 грн, з яких:

- 58 708,32 грн - основна заборгованість за договором на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками № 0032-ПК-7 від 19.10.2022;

- 32 310,00 грн - основна заборгованість за договором поставки № 0037-СК-7 від 19.01.2023 та пеня в розмірі 1627,89 грн.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 13.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

07.07.2025 позивач подав до суду клопотання про долучення доказів.

В ухвалі від 13.06.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.67) ухвала суду від 13.06.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 13.06.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2022 між Акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (постачальник) було укладено договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками № 0032-ПК-7 (далі договір-1).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити замовнику паливно-мастильні матеріали та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск ПММ замовнику або довіреній особі замовника на підставі паливних карток та оплачувати надані постачальником ПММ (п. 2.1. договору-1).

Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у рахунках, які виставляються постачальником та сплачуються замовником згідно з умовами цього договору (п. 2.2. договору-1).

Право власності на ПММ виникає у замовника з моменту фактичного отримання ПММ на підставі авторизаційної відповіді у кількості, що вказана у квитанції терміналу, в повному обсязі згідно з договором за ціною, що визначена відповідно розділу 5 договору (п. 2.3. договору-1).

Підпуск ПММ постачальником замовнику відбувається через мережу АЗС після отримання позитивних авторизаційних відповідей по паливним карткам через термінал (п. 2.4. договору-1).

Всі операції довіреними особами замовника з паливними картками відбуваються відповідно з Правилами користування паливними картками (Додаток 1) (п. 2.4. договору-1).

Умови оплати: оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника (п. 5.1. договору-1).

Оплата товару здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити (п. 5.2. договору-1).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (п. 7.1. договору-1).

Даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік на тих же умовах (п. 7.2. договору-1).

На виконання умов договору-1 сторони підписали видаткові накладні:

- № 0007/1003753 від 31.07.2023 (а.с. 25), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 683,42 літрів на суму 30 070,48 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1004341 від 31.08.2023 (а.с. 26), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 250,77 літрів на суму 11 033,88 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1005320 від 30.09.2023 (а.с. 27), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 175,80 літрів на суму 7735,20 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1006128 від 31.10.2023 (а.с. 28), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 124,20 літрів на суму 5464,80 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1006621 від 30.11.2023 (а.с. 29), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 195,14 літрів на суму 8586,16 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1006793 від 31.12.2023 (а.с. 30), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 232,75 літрів на суму 10 241,00 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1000175 від 31.01.2024 (а.с. 31), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 70 літрів на суму 3080,00 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1000349 від 29.02.2024 (а.с. 32), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 40 літрів на суму 1760,00 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1000407 від 31.03.2024 (а.с. 33), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 112,11 літрів на суму 4932,84 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1000522 від 30.04.2024 (а.с. 34), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 80 літрів на суму 3520,00 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/1000947 від 30.11.2024 (а.с. 35), відповідно до якої покупцю було передано паливні картки на дизпаливо у кількості 40 літрів на суму 1760,00 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр).

Позивач зазначає, що оплатив передані йому паливні картки, на підтвердження чого надав платіжну інструкцію № 21351 від 07.07.2023 про сплату відповідачу 88 000,00 грн, з призначенням платежу: «спл.за дизпаливо Energy у кільк.-2000 л., зг. дог. № 0032-ПК-7 від 19.10.2022 (паливні картки)» (а.с. 41).

19.01.2023 між Акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (постачальник) було укладено договір поставки № 0037-СК-7 (далі договір-2).

Постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар (п. 1.1. договору-2).

Найменування товару: згідно накладних на товар (п. 1.2. договору-2).

Одиниця вимірювання: літр (п. 1.3. договору-2).

Кількість: згідно накладних на товар (п. 1.4. договору-2).

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 (п. 1.5. договору-2).

Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника (п. 4.1. договору-2).

Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару, оплата якої здійснена на інші реквізити (п. 4.2. договору-2).

Після отримання оплати товару постачальник зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів передати покупцю, а покупець зобов`язаний отримати від постачальника довірчі документи (скретч-картки) на придбану кількість ПММ як підтвердження здійснення оплати товару (п. 4.5.1. договору-2).

Строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п. 5.1. договору-2).

Передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки (п. 5.2.1. договору-2).

Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (п. 5.2.2. договору-2).

Умови постачання товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (п. 5.3. договору-2).

Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за договором, у разі неотримання покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (п. 5.4. договору-2).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором (п. 7.1. договору-2).

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення (п. 7.2. договору-2).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін ( за умови наявності печатки у сторони) (п. 10.1. договору-2).

Даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку якщо жодна зі сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік і на тих же умовах (п. 10.2. договору-2).

На виконання умов договору-2 сторони підписали видаткові накладні:

- № 0007/0000533 від 09.02.2023, відповідно до якої покупцю було передано скретч картки/талони на бензин A-95 у кількості 2000 літрів на суму 98 000,00 грн з ПДВ (49,00 грн з ПДВ за 1 літр);

- № 0007/0001833 від 26.04.2023, відповідно до якої покупцю було передано скретч картки/талони на дизпаливо Energy у кількості 2000 літрів на суму 88 000,00 грн з ПДВ (44,00 грн з ПДВ за 1 літр).

Позивач зазначає, що оплатив передані йому скретч картки/талони, на підтвердження чого надав платіжні інструкції:

- № 505_7 від 10.02.2023 про сплату відповідачу 98 000,00 грн, з призначенням платежу: «видача під звіт бензин А-95 у кількості 2000 л (скретч картки), зг. видатк. накл. № 0007/0000533 від 09.02.2023»;

- № 505_8 від 26.04.2023 про сплату відповідачу 88 000,00 грн, з призначенням платежу: «видача під звіт дизпаливо Energy у кількості 2000 л (скретч картки), зг. видатк. накл. № 0007/0001833 від 26.04.2023».

Позивач зазначає, що у спірних скретч-картках строки дії не зазначені, а тому вони є безстроковими. Однак, отримання товару, а саме палива, стало неможливо з причини його відсутності на всіх АЗС постачальника. Так, позивач зазначає, що невикористаних талонів/скретч-карток за договором № 0037-СК-7 від 19.01.2023 у нього залишилося: дизельного палива на 300 л, за ціною 44,00 грн за літр на суму 13 200,00 грн з ПДВ; бензин А-95 на 390 л за ціною 49,00 грн за літр на суму 19 110,00 грн з ПДВ. Загалом на суму 32 310,00 грн.

Також, як зазначає позивач, станом на 29.01.2025 було проведено звіт про використане пальне (дизель) за паливними картками відповідно до договору № 0032- ПК-7 від 19.10.2022, яким було встановлено, що підтверджений залишок пального (дизель) на паливній карті становить 1334,28 літрів на суму 58 708,32 грн (за ціною 44,00 грн за літр).

Позивачем до позовної заяви долучено перелік скретч - карток, які передані постачальником покупцю та не відпущені на станціях АЗС Авіас із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду (а.с. 43-45). На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки: 010 або 020 (літри) та штрих код (кожна скретч-картка має власний код).

Позивач зазначає, що направив відповідачу лист № 301 від 30.01.2025 (а.с. 46-48), в якому просив повідомити про перелік АЗС, де провадиться фактичний відпуск ПММ (дизель, бензин) по паливним картам та скретч-карткам на дату звернення. Зазначити причини відсутності поставок ПММ (дизель,, бензин) до АЗС, а також в які строки будуть поставлені паливно-мастильні матеріали до АЗС. У разі неможливості поставки ПММ (дизель, бензин) до АЗС в найближчий час, просив повідомити про механізм (процедуру) повернення коштів за паливними картами та скретч-картками або фактично отримати ПММ (дизель, бензин). В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаного листа надав до суду копії списку згрупованих відправлень, фіскального чеку та опису вкладення (а.с. 49-50). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 50) відповідач отримав вказаний лист 07.02.2025.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на лист не надав, товар не поставив, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі - Правила № 1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу АЗС (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).

Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договорів-1,2 сторони підписали видаткові накладні № 0007/1003753 від 31.07.2023, № 0007/1004341 від 31.08.2023, № 0007/1005320 від 30.09.2023, № 0007/1006128 від 31.10.2023, № 0007/1006621 від 30.11.2023, № 0007/1006793 від 31.12.2023, № 0007/1000175 від 31.01.2024, № 0007/1000349 від 29.02.2024, № 0007/1000407 від 31.03.2024, № 0007/1000522 від 30.04.2024, № 0007/1000947 від 30.11.2024, № 0007/0000533 від 09.02.2023 та № 0007/0001833 від 26.04.2023.

Суд зазначає, що факт підписання сторонами вищевказаних видаткових накладних не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів та паливних карток, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковими накладними скретч-карток та паливних карток на пальне позивачу, останній набув право на отримання нафтопродуктів в об`ємах, які зазначені у видаткових накладних № 0007/1003753 від 31.07.2023, № 0007/1004341 від 31.08.2023, № 0007/1005320 від 30.09.2023, № 0007/1006128 від 31.10.2023, № 0007/1006621 від 30.11.2023, № 0007/1006793 від 31.12.2023, № 0007/1000175 від 31.01.2024, № 0007/1000349 від 29.02.2024, № 0007/1000407 від 31.03.2024, № 0007/1000522 від 30.04.2024, № 0007/1000947 від 30.11.2024, № 0007/0000533 від 09.02.2023 та № 0007/0001833 від 26.04.2023.

Суд зазначає, що передача талонів на пальне (скретч-картки) та паливних карток, які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар, а саме бензин та дизельне паливо.

Позивач здійснив оплату на суму 274 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 21351 від 07.07.2023, № 505_7 від 10.02.2023 та № 505_8 від 26.04.2023.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Водночас, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 91 018,32 грн (58 708,32 грн за договором № 0032-ПК-7 від 19.10.2022 та 32 310,00 грн за договором № 0037-СК-7 від 19.01.2023), яка є предметом даного спору.

Позивач до позовної заяви долучив перелік скретч - карток, які передані постачальником покупцю та не відпущені на станціях АЗС Авіас із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду (а.с. 43-45). На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки: 010 або 020 (літри) та штрих код (кожна скретч-картка має власний код).

Господарський суд зазначає, що у спірних скретч-картках строки дії не зазначені, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що вони є безстроковими.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач зазначає, що направив відповідачу лист № 301 від 30.01.2025 (а.с. 46-48), в якому просив повідомити про перелік АЗС, де провадиться фактичний відпуск ПММ (дизель, бензин) по паливним картам та скретч-карткам на дату звернення. Зазначити причини відсутності поставок ПММ (дизель,, бензин) до АЗС, а також в які строки будуть поставлені паливно-мастильні матеріали до АЗС. У разі неможливості поставки ПММ (дизель, бензин) до АЗС в найближчий час, просив повідомити про механізм (процедуру) повернення коштів за паливними картами та скретч-картками або фактично отримати ПММ (дизель, бензин). В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаного листа надав до суду копії списку згрупованих відправлень, фіскального чеку та опису вкладення (а.с. 49-50). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 50) відповідач отримав вказаний лист 07.02.2025.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був здійснити поставку спірного бензину та дизпалива у строк до 14.02.2025 включно.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України).

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання щодо своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

Також, господарський суд вважає зауважити, що Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 22.09.2020 по справі № 918/631/19 дійшла висновку, що у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки.

Господарський суд зазначає, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Відповідач не спростував доводи позивача щодо недопоставки товару на суму 91 018,32 грн, доказів поставки товару на суму здійсненої позивачем оплати в залишковому розмірі 91 018,32 грн відповідач також суду не надав.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, відповідно до положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням строку поставки (14.02.2025), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 15.02.2025.

Доказів поставки товару чи доказів повернення позивачу 91 018,32 грн відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Враховуючи те, що позивач здійснив попередню оплату товару на суму 91 018,32 грн, а відповідач не поставив позивачу оплачений товар, повернення попередньої оплати не здійснив, господарський суд дійшов висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний повернути позивачу 91 018,32 грн суму попередньої оплати.

Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сплаченої позивачем попередньої оплати в сумі 91 018,32 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1627,89 грн за період з 01.01.2025 по 08.06.2025.

Відповідно до п. 7.2. договору-2 за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем при розрахунку використано неправильну початкову дату періоду нарахування.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку, позивач нараховує пеню за період з 01.01.2025 по 08.06.2025, а саме:

- з 01.01.2025 по 23.01.2025 (23 дні);

- з 24.01.2025 по 06.03.2025 (42);

- з 07.06.2025 по 08.06.2025 (2).

Господарський суд зазначає, що із розрахунку позивача вбачається, що ним було допущено технічну помилку при визначені кінцевої дати нарахування, а саме зазначено 08.06.2025, замість 08.03.2025. Господарський суд наголошує, що кількість днів нарахування за період з 01.01.2025 по 08.03.2025 (67 днів) повністю відповідає кількості днів, за якими було нараховано позивачем пеню за період з 01.01.2025 по 08.06.2025 (67 днів).

В той же час, як встановлено судом вище, у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 15.02.2025. А отже початковою датою періоду нарахування пені має бути 15.02.2025. Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня за період з 15.02.2025 по 08.03.2025 у розмірі 568,30 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 91 586,62 грн, з яких: 91 018,32 грн - основний борг (58 708,32 грн за договором № 0032-ПК-7 від 19.10.2022 та 32 310,00 грн за договором № 0037-СК-7 від 19.01.2023), 568,30 грн пеня (за договором № 0037-СК-7 від 19.01.2023).

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 34,52 грн (1,14%), на відповідача 2993,48 грн (98,86%).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 206/2, ідентифікаційний код 39821153) на користь Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" (49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2, ідентифікаційний код 34514392) 94 580,10 грн, а саме: 91 586,62 грн, з яких: 91 018,32 грн - основний борг, 568,30 грн пеня, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2993,48 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.08.2025

Суддя І.В. Мілєва