ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.08.2025 р. Справа № 914/2693/23(914/842/25)

Суддя Господарського суду Львівської області Чорній Л.З., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді за вх. №20783/25 від 06.08.2025

у справі за позовом: ОСОБА_2 , м. Львів

до відповідача-1: ОСОБА_1 , м. Харків

до відповідача-2: ОСОБА_3 , м. Харків

до відповідача-3: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОРЕОЛА», м. Харків

до відповідача-4: ОСОБА_4 , м. Харків

до відповідача-5: ОСОБА_5 , м. Харків

до відповідача-6: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія», с. Радомишль Волинська обл.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», с. Федорівка Волинська обл.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: АТ «Володимир-Волинська аграрна компанія», с. Федорівка Волинська обл.

про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів

у межах провадження у справі №914/2693/23

у справі за заявою: ОСОБА_2 , м. Львів

про неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

представники сторін не викликалися

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області 05.09.2023 надійшла заява ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 07.09.2023 заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 20.09.2023.

Ухвалою суду від 20.09.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_2 . Введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_2 . Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено керуючою реструктуризацією ОСОБА_2 арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_3 . Призначено попереднє засідання суду. Офіційно оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у встановленому законодавством порядку.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Справа №914/2693/23 перебуває на стадії процедури реструктуризації боргів боржника.

27 березня 2025 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 подав позовну заяву до відповідача-1: ОСОБА_1 , відповідача-2: ОСОБА_3 , відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЕОЛА», відповідача-4: ОСОБА_4 , відповідача-5: ОСОБА_5 , відповідача-6: Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 28.03.2025, позовну заяву передано на розгляд судді Чорній Л.З. на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 03.04.2025 позовну заяву ОСОБА_2 до відповідача-1: ОСОБА_1 , відповідача-2: ОСОБА_3 , відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЕОЛА», відповідача-4: ОСОБА_4 , відповідача-5: ОСОБА_5 , відповідача-6: Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/2693/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 . Призначено підготовче засідання на 01.05.2025.

Судове засідання призначене на 01.05.2025 о 14.00 год не відбулося у зв`язку із повідомленням про замінування приміщення суду, евакуацією працівників суду, сторін та його обстеженням відповідними службами відбулося з 12.40 год, про що складено Акт обстеження приміщень та прилеглої території №б/н від 01.05.2025, час обстеження 16.40 год. до 16.51год.

На адресу суду 22.04.2025 відповідачами-1, 2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подано відзиви на позовну заяву, у яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Через систему «Електронний суд» представником позивача 29.04.2025 подано відповідь на відзив. Також представником позивача, через систему «Електронний суд» 01.05.2025 подано клопотання про долучення до матеріалів справи ряду документів.

В судове засідання від 05.06.2025 сторони з`явилися в режимі відеоконференції. Через систему «Електронний суд» 02.06.2025 позивачем подано клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача-1 та 2 усно проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечив.

В судове засідання від 23.07.2025 року сторони з`явилися. Представником позивача через систему «Електронний суд» подано уточнене клопотання про витребування доказів від 18.07.2025 за вх.№19282/25.

Представником відповідачів 21.07.2025 через систему «Електронний суд» подано заперечення на клопотання про витребування доказів.

18.07.2025 представником позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подано заяву про забезпечення позову за вх.№3066/25, в якому просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом: 1. Накладення арешту на прості бездокументарні іменні акції емітента Приватного акціонерного товариства «ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКА ПТАХОФАБРИКА» (), що належать: - ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) - 10,9360333% (у відсотках до статутного капіталу); - ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) - 10,9363332% (у відсотках до статутного капіталу); · ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) - 13,9378% (у відсотках до статутного капіталу); - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) - 10,4512% (у відсотках до статутного капіталу); - Пайовому венчурному недиверсифікованому закритому інвестиційному фонду «ТИТУЛ» (код за ЄДРІСІ 2331561), в інтересах та за рахунок якого діє товариство з обмеженою відповідальністю «ОРЕОЛА» Компанія з управління активами» () - 10,9359% (у відсотках до статутного капіталу), до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою суду від 22.07.2025 прийнято заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до розгляду, призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 23.07.2025.

Ухвалою суду від 23.07.2025 клопотання ОСОБА_2 від 18.07.2025 року за вх.№19282/25 про витребування доказів задоволено частково, витребувано ряд документів. Розгляд справи відкладено на 31.07.2025.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 31.07.2025, розгляд справи відкладено на 07.08.2025.

06.08.2025 представником відповідача-1 ОСОБА_1 сформовано в системі «Електронний суд» заяву про відвід судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/2693/23(914/842/25) у зв`язку з необ`єктивністю та упередженістю (п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України), на думку відповідача-1.

Заяву про відвід судді відповідача-1 мотивує тим, що 06.08.2025 відповідачем ОСОБА_1 отримано повний текст ухвали Господарського суду Львівської області від 23.07.2025 у справі №914/2693/23(914/842/25). Цією ухвалою суд практично повністю задовольнив клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів. Детально проаналізувавши мотивувальну частину відповідної ухвали суду відповідач ОСОБА_1 вважає, що суд у цій справі необ`єктивний, упереджений до відповідача та не в змозі забезпечити фундаментальний принцип рівності сторін у цьому процесі.

Відповідач-1 посилається на те, що задовольняючи клопотання позивача про витребування доказів суд лише формально послався на позицію (заперечення) відповідача ОСОБА_1 не надавши жодної правової оцінки його запереченням. Відповідач ОСОБА_1 (як і відповідач ОСОБА_3 ) наполягав на тому, що виписка про стан рахунку в цінних паперах є документальним підтвердженням наявності на певний момент часу, указаний у виписці, прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента. Саме виключно виписка про стан рахунку у цінних паперах є достатнім, достовірним та належним документом, який би підтвердив наявність у власності ОСОБА_2 сертифікатів ПВНЗІФ «ТИТУЛ». Також, відповідач наголошував, що ОСОБА_2 , як депонент та власник свого рахунку в цінних паперах, мав можливість та повинен був сформувати у своїй депозитарній установі виписку про стан рахунку в цінних паперах станом на дату порушеного права. Отримання виписки про стан рахунку в цінних паперах знаходиться у повній об`єктивній та суб`єктивній спроможності саме ОСОБА_2 , як депонента цього рахунку. Всі ці доводи та аргументи відповідача залишились поза увагою

На думку відповідача-1, судом проігноровано приписи ст. 81 ГПК України, відповідно до яких суд повинен був надати оцінку обставинам та аргументувати, саме чому відповідач не може отримати відповідний доказ самостійно. Натомість суд повністю зайняв необґрунтовану позицію позивача та задовольнив клопотання про витребування доказів, які позивач міг та повинен був надати самостійно (в частині підтвердження наявності сертифікатів фонду «ТИТУЛ»). Відповідач-1 вважає, що основна частина витребуваних доказів не мають жодного відношення до предмету доказування у цій справі. Суд ухвалив витребувати документи, інформацію, які цікавлять позивача, протиправно розголошують відомості про третіх осіб та не мають жодного відношення до цієї справи.

Відповідач-1 зазначає, що ще при поданні позову у цій справі суд виключно з формальних підстав повністю звільнив ОСОБА_2 від сплати судового збору у значній сумі. Суд вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору у цій справі дослідив та надав оцінку тільки відомостям від 24.03.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2024 рік. ОСОБА_2 . Відтак суд виходив з офіційно задекларованих відомостей про майновий стан Натомість цей же суд, який розглядає справу №914/2693/23 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 (в межах якої розглядається цей позов) знав та проігнорував обставини, що ОСОБА_2 живе в Іспанії, несе величезні видатки по навчанню дітей та проживанню за кордоном (відповідні докази були надані самим ОСОБА_2 ). Видатки ОСОБА_2 значно перевищують офіційно задекларовані в Україні доходи. Відповідач-1 вказує на те, що це свідчить про перебування його доходів та реального майнового стану в «тіні» та те, що такі видатки може собі дозволити виключно забезпечена людина, яку неправомірно було звільнено від сплати судового збору.

Відповідач-1 вважає, що звільненням ОСОБА_2 від сплати судового збору суд створив сприятливі умови для подання завідомо безпідставних позовів, чим поставив відповідачів у завідомо гірше процесуальне становище. Оскільки метою сплати судового збору в тому числі є запобігання подачі необґрунтованих позовів та дисциплінування позивача.

Відповідач-1 зазначає, що під час апеляційного розгляду справи №914/2693/23 в судовому засіданні 24.07.2025 у колегії апеляційного суду виникло питання: на якій підставі суд відкрив провадження у справі про неплатоспроможність у м. Львові, коли ОСОБА_2 в цей період перебував за кордоном (в Іспанії) та жодного дня не проживав у місті Львові.

Відповідач ОСОБА_1 також не погоджується з діями суду у справі №914/2693/23 щодо безпідставної та протиправної його заміни як кредитора ОСОБА_2 . У зв`язку з чим подано відповідну апеляційну скаргу.

Відпоівідач-1 вважає, що всі наведені дії свідчать, що суд створює сприятливі умови у цій справі виключно позивачеві.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді надійшла до суду та зареєстрована канцелярією суду 06.08.2025, за день до судового засідання у справі №914/2693/23(914/843/25), тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, тому питання про відвід судді Чорній Л.З. вирішується суддею Чорній Л.З.

Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Європейський суд з прав людини зазначив, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, № 16695/04 від 15.07.2010).

Як визначено статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У контексті означеного суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Частиною 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Тобто, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У рішенні Європейський суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

У рішенні по справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 р. Європейський суд з прав людини зауважив, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У той же час, суд відзначає, що запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях ст.ст. 35-40 Господарського процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з чим визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було визначено в ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 «Hauschildt v. Denmark», пункт 48).

Тобто, заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки при вирішенні такої справи.

Як на підставу відводу заявник посилається на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Разом з тим, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Щодо твердження заявника про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, суд зазначає, що в заяві про відвід заявник аналізує і критично оцінює зміст ухвали суду від 03.04.2025 у цій справі, ухвали суду від 23.07.2025 у цій справі, ухвали суду від 20.09.2023 у справі №914/2693/23. Доводи заявника не є підставою, передбаченою ст. 35 ГПК України, для відводу судді, оскільки вони фактично зводяться до незгоди учасника справи з процесуальними рішеннями судді під час розгляду справи.

Згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу України правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, вірне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному господарському суді або касаційному господарському суді, та не є підставою для відводу судді.

Частиною 4 ст. 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене, доводи представника ОСОБА_1 не є правовими підставами для відводу судді в розумінні ст.ст. 35-40 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, що містять лише припущення про існування відповідних обставин, які не підтверджені належними і допустимими доказами.

Таким чином, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 щодо відводу судді Чорній Л.З., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не можуть бути в розумінні ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відводу судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/2693/23(914/842/25).

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача-1 ОСОБА_1 за вх. №20783/25 від 06.08.2025 про відвід судді Чорній Л.З. від розгляду справи №914/2693/23(914/842/25).

Ухвала набирає законної сили в строк та в порядку, передбачених ст. 235 ГПК України.

Суддя Чорній Л.З.