ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1257/25

За позовом: Заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області (66302, Одеська обл., Подільський р-н, м. Подільськ, пр-т. Шевченка, буд. 10, ) в інтересах держави в особі Одеської обласної ради (65032, м. Одеса, пр-т. Шевченка, буд. 4, )

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунального підприємства «ОБЛТРАНСБУД» (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 34а, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» (65044, м.Одеса, пр-кт. Шевченка, буд. 4Д, оф. 73, )

За участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення шкоди

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Коротков С.О.

Представники сторін:

Від прокуратури: Бойчук М.М. - на підставі посвідчення;

Від позивача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи ОСОБА_1 : Євценко Р.І. на підставі ордера серії ВН №1505502 від 23.04.2025р.;

Суть спору: Заступник керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА про стягнення матеріальної шкоди в дохід обласного бюджету на розрахунковий рахунок Одеської обласної ради у розмірі 178 158 грн 89 коп.

Ухвалою суду від 02.04.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1257/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство (далі- КП) «ОБЛТРАНСБУД» та залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , судове засідання призначено на 29.04.2025р.

Ухвалою суду від 29.04.2025р. відкладено судове засідання на 20.05.2025р. Ухвалою суду від 20.05.2025р. відкладено судове засідання на 03.07.2025р. Ухвалою суду від 03.07.2025р. відкладено судове засідання на 17.07.2025р. Ухвалою суду від 17.07.2025р. відкладено судове засідання на 29.07.2025р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява №30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Заступник керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Позивач - Одеська обласна рада, позовні вимоги прокурора підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у поясненнях, що надійшли до суду 15.04.2025р. та додаткових поясненнях, які надійшли до суду 18.07.2025р.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «ОБЛТРАНСБУД», письмових міркувань щодо позову до суду не надала, згідно заяви (вх.№15784 від 19.05.2025р.) просила розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

Відповідач - ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвали по справі направлялись відповідачу на його поштову адресу згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань, однак згідно відмітки «Укрпошти» адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, інформація по справі публікувалась на офіційному сайті Судової влади.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав, викладених у поясненнях, які надійшли до суду 28.04.2025р. та 16.07.2025р.

Заступник керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської обласної ради, зазначає, що основним видом діяльності ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» є: будівництво житлових і нежитлових будівель.

У відповідності до п. 13.1. Статуту ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» директор здійснює поточне і оперативне управління господарською діяльністю Товариства.

Крім цього, відповідно до п. 13.7 Статуту ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» всі рішення приймаються директором одноосібно, видаються ним як правило у формі наказів та розпоряджень та набирають сили негайно після прийняття. Накази та розпорядження Директора обов`язкові до виконання для всіх працівників Товариства.

Прокурор відмітив, що установлено, що Бодак Ігор Петрович, на підставі наказу №4к від 29.03.2017р. ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» призначений на посаду директора ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА».

Таким чином, прокурор зазначає, що Бодак І.П., постійно обіймаючи посаду директора ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функцій, тобто являвся службовою особою.

Як зазначає прокурор, в ході досудового слідства було встановлено, що КП «ОБЛТРАНСБУД» 31.10.2016р. розпочато процедуру закупівлі із «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеській області» (Ідентифікатор закупівлі - UA-2016-10-31-000694-b), з очікуваною вартістю 2 396 000,00 гривень та строком виконання робіт до 31 грудня 2016 року.

За результатами вказаної процедури закупівлі між «Замовником» - КП «ОБЛТРАНСБУД» в особі виконувача обов`язків директора Шинкевич О.І. та «Генпідрядником» - ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» в особі директора Голиш Н.А., укладено договір №257 від 16.12.2016р. про закупівлю робіт за державні кошти «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеської області», вартість робіт за яким становить 2 099 000 гривень, із зазначенням термінів виконання робіт - до 31 грудня 2016 року.

16 грудня 2016 року між КП «ОБЛТРАНСБУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» укладено додаткову угоду №1 до договору про закупівлю робіт за державні кошти №257, у відповідності до якої здійснено корегування договірної ціни на суму 1 863 819 грн 72 коп., та передбачено виплату підряднику авансу в сумі 559 145 грн 91 коп. Термін дії додаткової угоди до 31 грудня 2016 року.

Також, прокурор зазначає, що 12 травня 2017 року між КП «ОБЛТРАНСБУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» в особі директора Бодака І.П., до договору про закупівлю робіт за державні кошти «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеської області» №257 від 16.12.2016р. було укладено додаткову угоду № 1 та здійснено корегування договірної ціни на суму 2 099 000 грн, та передбачено виплату підряднику авансу в сумі 629 700 грн, із зазначенням терміну виконання робіт до 31 грудня 2017 року.

Як зазначає прокурор, встановлено, що ОСОБА_1 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи протиправно, всупереч зобов`язань за договором, умисно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що об`єм та вартість фактично виконаних будівельних робіт на об`єкті з реконструкції даху житлового будинку по вул. Садова, 1, м. Кодима, Одеської області, не відповідають в повному обсязі об`єму та вартості, вказаних в актах № 1,2,3,4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень-вересень 2017 року, довідках № 1,2,3,4 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень-вересень 2017 року, з метою заволодіння чужим майном - бюджетними коштами КП «ОБЛТРАНСБУД», шляхом зловживання своїм службовим становищем, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про об`єм та вартість фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції даху, а саме, зазначив об`єм та вартість виконаних робіт з реконструкції даху житлового загальну суму 2 098 546 грн 01 коп., які фактично були виконані на загальну суму 1 920 387 грн 12 коп., та в подальшому особисто засвідчив їх власним підписом та скріпив зазначені документи печаткою ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», тим самим надавши документам статус офіційних.

На твердження прокурора, внаслідок своїх злочинних дій, ОСОБА_1 , засвідчивши вказані офіційні документи власним підписом та печаткою товариства, вчинив службове підроблення, в результаті чого було здійснено безпідставне перерахування бюджетних коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», яке він очолював, на загальну суму 178 158 грн 89 коп.

Прокурор зазначає, що наведене вище підтверджується Висновком будівельно-технічної експертизи від 25.07.2022 року №155 та Висновком експерта №СЕ-19/102-23/9499-ЕК від 30.05.2023 року, які були проведені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 08.01.2019 року.

Прокурор заявляє, що своїми умисними діями, які виразились у внесені службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 191 КК України, директор ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» Бодак І.П. завдав інтересам держави майнової шкоди на загальну суму 178 158 грн 89 коп.

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 08.12.2023р. у справі №503/780/23, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, тобто за нереабілітуючими обставинами.

На твердження прокурора, враховуючи те, що предметом вказаного позову є відшкодування шкоди, заподіяної ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» в особі директора ОСОБА_1 , внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст.191 КК України, кримінальне провадження №0000002, по якому знайшло своє процесуальне завершення у вказаній вище ухвалі суду від 08.12.2023р., факт внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, чим завдано інтересам держави майнової шкоди на загальну суму 178 158 грн 89 коп., є встановленим та додаткового доведення у ході розгляду господарської справи не потребує.

Також, прокурор повідомив, що кваліфікація дій обвинуваченого не змінювалась, ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 18.12.2023р.

Як зазначає прокурор, закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 11, 15, 22, 612, 614, 530 1166, 1172 Цивільного кодексу України, ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 20, 27, 53, 55, 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України прокурор вважає, що збитки на суму у розмірі 178 158 грн 89 коп., які заподіяні у результаті дій ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» через умисні дії працівника, підлягають відшкодуванню на користь Одеської обласної ради.

Також, в позовній заяві прокурором надано обгрунтування підстав для представництва інтересів Одеської обласної ради.

Позивач - Одеська обласна рада, позовні вимоги прокурора підтримує та зазначає, що відповідно до пункту 1.1. Статуту КП «ОБЛТРАНСБУД», затвердженого розпорядженням голови Одеської обласної ради від 08 жовтня 2024 року № 623/2024-ОР, КП «ОБЛТРАНСБУД» є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада в межах повноважень, визначених законодавством України.

Рішенням Одеської обласної ради від 21 грудня 2015 року № 49-VII «Про обласний бюджет Одеської області на 2016 рік» затверджено перелік об`єктів, видатки по яких здійснюються у 2016 році за рахунок коштів бюджету розвитку, в тому числі «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1», згідно додатка №7 «Перелік об`єктів, видатки по яких здійснюються у 2016 році за рахунок коштів бюджету розвитку» до якого у 2016 році обласною радою були передбачені бюджетні видатки у сумі 1 900 000 грн Управлінню обласної ради з майнових відносин (для КП «ОБЛТРАНСБУД») для фінансування робіт із реконструкції даху житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кодима, вул. Садова, 1.

Згідно із додатком №7 «Фінансування об`єктів, видатки по яких здійснювались за рахунок коштів бюджету розвитку, за 2016 рік», затвердженого рішенням обласної ради від 21 березня 2017 року №340-VII «Про звіт обласної державної адміністрації про виконання обласного бюджету Одеської області за 2016 рік», кошти не були виділені КП «ОБЛТРАНСБУД» на реконструкцію даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 та цим рішенням було передбачено 200,00 тис. грн на виготовлення ПКД «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1», проте виділено 157,25 тис. грн.

Відповідно до інформації Департаменту фінансів Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 16.07.2025р. №1471/03/02.02-20/2-25/10531 у 2017 році на підставі рішення обласної ради від 21 березня 2017 року № 355-VII «Про обласний бюджет Одеської області на 2017 рік» (зі змінами і доповненнями) з обласного бюджету передбачено 2 570 000 грн за об`єктом «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1, м. Кодима, Одеська область», з яких спрямовано 2098,54601 тис. грн (в т.ч. розпорядження про виділення коштів спеціального фонду від 30.05.2017р. № 512 629 700 грн; від 19.10.2017р. № 1494 437 044,75 грн; від 13.11.2017р. № 1738 434 647,82 грн; від 14.12.2017р. № 2200 597 153,44 грн).

Позивач зазначає, що головним розпорядником коштів було визначено Департамент житлово-комунального господарства та енергоефективності (для КП «ОБЛТРАНСБУД»).

Отже, зважаючи на вищезазначене, позивач відмітив, що згідно з рішенням обласної ради від 21 березня 2017 року № 340-VII «Про звіт обласної державної адміністрації про виконання обласного бюджету Одеської області за 2016 рік», виділено з обласного бюджету головному розпоряднику коштів для КП «ОБЛТРАНСБУД» 2 098 500 грн.

На твердження позивача, загальна сума бюджетних коштів, перерахованих КП «ОБЛТРАНСБУД» для реалізації вищевказаного об`єкта, становила 2 098 500 грн, що підтверджується відповідним рішенням обласної ради та листом Департаменту фінансів Одеської обласної державної (військової) адміністрації.

Також позивач зазначив, що фінансування проводилося на підставі Регіональної програми енергоефективності Одеської області на 2016-2018 роки, відповідно до рішення обласної ради від 21 грудня 2015 року № 33- VII «Про затвердження регіональної програми енергоефективності Одеської області на 2016-2018 роки». Метою виділення коштів та виконання робіт, передбачених проєктно-кошторисною документацією, було підвищення безпечності та забезпечення належного експлуатаційного стану житлового будинку.

Обґрунтовуючи свою участь як належного позивача у даній справі, Одеська обласна рада зазначає, що має законне право та обов`язок виступати позивачем у справі № 916/1257/25, оскільки ухвалила рішення про виділення бюджетних коштів на фінансування об`єкта реконструкції; є засновником та органом управління КП «ОБЛТРАНСБУД»; представляє інтереси територіальної громади області; виконує повноваження з контролю за цільовим використанням коштів обласного бюджету; є відповідальним суб`єктом за забезпечення ефективного використання комунального майна та коштів.

Отже, на думку позивача, обласна рада є належним позивачем у справі, оскільки здійснює захист прав та законних інтересів територіальної громади, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а предмет позову стосується повернення коштів на користь обласного бюджету, у звязку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «ОБЛТРАНСБУД», письмових міркувань чи заяв по суті справи не надала.

Відповідач - ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що Кодимським районним судом Одеської області у межах справи № 503/780/23 не досліджувались докази у кримінальному провадженні №0000002 від 08.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України та вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч.1, 191 ч.2 КК України не встановлена, так як ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 08.12.2023 р. у справі №503/780/23 обвинуваченого ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження відносно нього закрито.

ОСОБА_1 також вважає, що посилання прокурора на Висновок будівельно-технічної експертизи від 25.07.2022 р. № 155 та Висновок експерта № СЕ-19/102- 23/9499-ЕК від 30.05.2023 р., які були проведені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 08.01.2019 р. не є релевантним та доведеним з огляду на матеріали справи №916/1257/25.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що КП «ОБЛТРАНСБУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» було підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт № 1, № 2, № 3, № 4 та КП «ОБЛТРАНСБУД» не висувало жодних претензій до ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» щодо об`ємів та вартості виконаних робіт, адже саме цими актами і зафіксовано той факт, що виконавець належним чином виконав договір.

Крім цього, третя особа вважає, що прокурором не наведено достатніх підстав для звернення ним до суду в інтересах держави в особі Одеської обласної ради, так як вона не є належним позивачем у справі.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 вважає, що підстави для задоволення позовних вимог заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області відсутні.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення прокурора та представника третьої особи, господарський суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.3 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до п. 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 р. на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia), заява №42454/02, § 35).

За змістом ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України держава Україна є учасником цивільних відносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками (ч.1 ст.167 Цивільного кодексу України). Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 Цивільного кодексу України).

Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, у цивільних, правовідносинах. Тому, у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі № 5023/10655/11, від 06.07.2021 р. у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц, від 18.01.2023р. у справі №488/2807/17).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанову від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц). Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 р. у справі № 911/2169/20, від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц).

Незалежно від того, хто саме звернувся до суду, - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор. На відміну від останнього та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

З наведеного можна виснувати, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06. 2019 р. у справі № 587/430/16-ц ).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. (абз.2 ч.2 ст.53 ГПК України).

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу. Розумність вказаного строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи через можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також з урахуванням таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо

Таким чином, прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18).

У позовній заяві прокурор вказав, що Подільською окружною прокуратурою, на виконання приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», на адресу Одеської обласної ради направлявся лист від 06.12.2024р. за №61-8970ВИХ-24 щодо вжиття заходів для усунення порушень вимог законодавства, з метою захисту інтересів держави, шляхом стягнення коштів у сумі 178 158 грн 89 коп. з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» в судовому порядку.

У свою чергу, зі змісту відповіді на лист від 18.02.2025р. №03/429/25 Одеської обласної ради вбачається, що заходів щодо усунення порушень та стягнення коштів у сумі 178 158 грн 89 коп. з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» не вживалось.

Фактично позивач самоусунувся від самостійного захисту власних майнових інтересів з часу виникнення спірних правовідносин, а також з часу направлення Подільською окружною прокуратурою повідомлень у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», жодних заходів з метою відновлення порушеного права не вжив, до суду із відповідним позовом не звертався.

Крім того, Подільською окружною прокуратурою листом від 02.12.2024 року за №61-8852ВИХ-24 повідомлено КП «ОБЛТРАНСБУД» щодо необхідності вжиття заходів із стягнення шкоди,.

Однак, зі змісту відповіді у листі КП «ОБЛТРАНСБУД» від 24.02.2025р. №36/25 вбачається, що заходів щодо усунення порушень та стягнення коштів у сумі 178 158 грн 89 коп. з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» не вживалось.

З урахуванням наведеного, господарський суд встановив, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, обґрунтував та довів підстави для представництва та бездіяльність компетентного органу, який знав та повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Господарський суд не приймає доводи третьої особи Бодака І.П. щодо того, що Одеська обласна рада є неналежним позивачем по справі виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є позовна вимога щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті виконання Договору про закупівлю робіт за державні кошти №257 від 16.12.2016р., укладеного між КП «ОБЛТРАНСБУД» (Замовник) та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» (Генпідрядник).

Як вбачається з пункту 1.1. розділу 1 Статуту КП «ОБЛТРАНСБУД», затвердженого розпорядженням голови Одеської обласної ради від 08.10.2024 року №623/2024-ОР, КП «ОБЛТРАНСБУД» є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада (далі Власник) в межах повноважень, визначених законодавством України.

Згідно пункту 1.2. розділу 1 Статуту постійний контроль за виконанням статутних завдань Підприємства та контроль за забезпеченням збереження й ефективності використання майна здійснює Управління обласної ради з майнових відносин (далі Уповноважений орган власника).

Підприємство є юридичною особою з моменту державної реєстрації, має відокремлене майно на праві господарського відання, укладає від свого імені угоди, які у випадках, зазначених у статуті, повинні бути узгоджені з уповноваженим органом Власника, набуває майнові та особисті немайнові права, може бути позивачем та відповідачем у судах. Підприємство має самостійний баланс, основний та інші рахунки, може мати рахунки в українських банках та у випадках, передбачених законодавством, в іноземних банках ( п.1.5 Статуту).

Пунктом 1.7. Статуту визначено, що підприємство діє на принципах повного господарського розрахунку, самоокупності, самофінансування та фінансової підтримки Власника.

Відповідно до пункту 2.1. Статуту підприємство створене з метою ефективного використання активів Власника, наданих йому при створенні та набутих при подальшій роботі, шляхом задоволення потреб населення, суб`єктів господарювання у товарах, роботах та послугах, а також одержання прибутку від господарської, комерційної, зовнішньоекономічної діяльності (мереж) та транспортної інфраструктури.

Згідно п.3.2 Статуту майно підприємства належить на праві спільної власності територіальним громадам сіл, селищ, міст області та закріплене за підприємством на праві господарського відання.

Майно підприємства складають матеріальні та нематеріальні активи, основні фонди та оборотні засоби, а також інші цінності, вартість яких відображено на його самостійному балансі ( п.3.3 Статуту).

Згідно з.ч.1 та 2 ст. 143 Конституції України територіальні громади через органи місцевого самоврядування управляють майном комунальної власності, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання, а також здійснюють інші передбачені законом повноваження місцевого значення.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні є гарантованим державою правом та реальною здатністю територіальних громад самостійно або через відповідні органи місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення, включаючи управління майном комунальної власності та фінансами.

Згідно з ч.2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні ради є органами місцевого самоврядування, які представляють спільні інтереси територіальних громад у межах наданих повноважень, зокрема у сфері бюджету, комунального майна та контролю за діяльністю підпорядкованих комунальних підприємств.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 зазначеного Закону районним та обласним радам належить право управляти об`єктами спільної власності територіальних громад, затверджувати відповідні бюджети, контролювати їх виконання та забезпечувати ефективне і законне використання публічних фінансів. Окрім того, право комунальної власності територіальних громад захищається законом на рівні з іншими формами власності.

Виходячи з матеріалів справи, господарський суд погоджується із доводом позивача, що саме Одеська обласна рада виступає засновником КП «ОБЛТРАНСБУД», яке є об`єктом спільної власності територіальних громад Одеської області, та виконує функції органу управління цим підприємством, включаючи затвердження фінансових планів, розподіл коштів та контроль за їх цільовим використанням. При цьому, як вже зазначалося вище, майно підприємства належить на праві спільної власності територіальним громадам сіл, селищ, міст області та закріплене за підприємством на праві господарського відання.

При цьому, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом. Принципи ефективності та результативності виконання бюджетів визначені п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, згідно з якими учасники бюджетного процесу зобов`язані забезпечувати досягнення цілей шляхом надання якісних публічних послуг при мінімальних витратах бюджетних коштів.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затвердження обласного бюджету, внесення змін до нього та затвердження звіту про його виконання належить до компетенції обласної ради. Водночас згідно з ч. 3 ст. 61 цього Закону складання та виконання обласного бюджету здійснюються відповідною обласною державною адміністрацією відповідно до Бюджетного кодексу України.

Рішенням Одеської обласної ради від 21.12.2015р. № 49-VII «Про обласний бюджет Одеської області на 2016 рік» затверджено перелік об`єктів, видатки по яких здійснюються у 2016 році за рахунок коштів бюджету розвитку, в тому числі «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова 1».

Згідно додатку № 7 «Перелік об`єктів, видатки по яких здійснюються у 2016 році за рахунок коштів бюджету розвитку» до цього рішення головним розпорядником коштів виділених на Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова 1, є КП «ОБЛТРАНСБУД».

Відповідно до інформації, зазначеної у листі Департаменту фінансів Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 16.07.2025р. №1471/03/02.02-20/2-25/10531, у 2017 році на підставі рішення обласної ради від 21 березня 2017 року № 355-VII «Про обласний бюджет Одеської області на 2017 рік» (зі змінами і доповненнями) з обласного бюджету передбачено 2 570 тис. грн за об`єктом «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1, м. Кодима, Одеська область», з яких спрямовано 2098,54601 тис. грн (в т.ч. розпорядження про виділення коштів спеціального фонду від 30.05.2017 № 512 629 700 грн; від 19.10.2017 № 1494 437 044,75 грн; від 13.11.2017 № 1738 434 647,82 грн; від 14.12.2017 № 2200 597 153,44 грн. Головним розпорядником коштів було визначено Департамент житлово-комунального господарства та енергоефективності (КП «ОБЛТРАНСБУД»).

За приписами ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування має право бути позивачем у суді для реалізації власних повноважень та захисту інтересів громади.

Керуючись приписами законодавства, господарський суд зазначає, що Одеська обласна рада є належним позивачем у справі, оскільки здійснює захист прав та законних інтересів територіальної громади, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а предмет позову стосується повернення коштів на користь обласного бюджету.

У відповідності до матеріалів справи, 31.10.2016р. КП «ОБЛТРАНСБУД» розпочато процедуру закупівлі із «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеській області» (Ідентифікатор закупівлі - UA-2016-10-31-000694-b), з очікуваною вартістю 2 396 000,00 гривень та строком виконання робіт до 31 грудня 2016 року.

За результатами вказаної процедури закупівлі, 16.12.2016р. між КП «ОБЛТРАНСБУД» (Замовник) в особі виконувача обов`язків директора Шинкевич О.І. та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» (Генпідрядник) в особі директора Голиш Н.А., укладено договір №257 про закупівлю робіт за державні кошти (далі Договір).

Згідно п. 2.1 Договору найменування робіт (назва обєкту): «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеської області» ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 показник національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник»-45453000-7: Капітальний ремонт і реставрація» (надалі-об`єкт). Код відповідно до єдиного закупівельного словника ДК 021:20-7 - Капітальний ремонт і реставрація.

Відповідно п. 2.2. Договору Генпідрядник зобов`язується виконати роботи по об`єкту, вказаному в пункті 2.1. Договору, зазначені в проектній документації, згідно умов даного договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 3.1. Договору закріплено, що Генпідрядник повинен виконати передбачені Договором роботи, якість яких відповідає умовам Договору та проектно-кошторисній документації по об`єкту.

Строк виконання робіт становить: з дати укладання Договору до 31 грудня 2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання робіт (п.6.1. Договору).

Місце виконання робіт: Одеська обл., м. Кодима по вул. Садова, 1 (п. 6.2. Договору).

Розділом 4 Договору сторони погодили ціну договору та зазначили, що договірна ціна є динамічною та становить 2 099 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 349 833,33 грн., із зазначенням термінів виконання робіт до 31 грудня 2016 року (п. 4.1. Договору).

Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п. 4.2. Договору).

16 грудня 2016 року між КП «ОБЛТРАНСБУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» укладено додаткову угоду №1 до Договору про закупівлю робіт за державні кошти №257, у відповідності до якої здійснено корегування договірної ціни на суму 1 863 819 грн 72 коп., та передбачено виплату підряднику авансу в сумі 559 145 грн 91 коп. і термін дії додаткової угоди до 31 грудня 2016 року.

Крім того, 12 травня 2017 року між КП «ОБЛТРАНСБУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» в особі директора Бодака І.П., до Договору про закупівлю робіт за державні кошти «Реконструкція даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеської області» №257 від 16.12.2016р. укладено додаткову угоду № 1, здійснено корегування договірної ціни на суму 2 099 000 грн та передбачено виплату підряднику авансу в сумі 629 700 грн із зазначенням терміну виконання робіт до 31 грудня 2017 року.

У відповідності до п. 5.1. Договору розрахунки за виконані роботи проводиться шляхом оплати Замовником виконаних робіт після пред`явлення Генпідрядником типових форм Кб-2в, Кб-3 (розрахованих за допомогою програмного комплексу АВК-5 або у програмному комплексі, який взаємодіє з ним в частині передачі кошторисної документації та розрахунків договірних цін), підписаних представниками сторін при умові наявності коштів на рахунку Замовника, а також після надання оформленого належним чином журналу обліку виконаних робіт за формою КБ-6.

Господарський суд зазначає, що матеріали справи містять: акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017р., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 року, акт № 2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2017 року, акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2017 року, акт № 4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2017 року.

Вищезазначені акти за формою №КБ-2 та довідки №КБ-3 містять підписи та відбитки печаток сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, на підставі актів № 1, 2, 3, 4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень-вересень 2017 року №КБ-2 та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень-вересень 2017 року №КБ-3, КП «ОБЛТРАНСБУД» перераховано бюджетні кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» НОМЕР_2 в ПАТ АБ «УкрСиббанк», на загальну суму 2 098 546 грн 01 коп.

Отже, сторони виконали свої зобов`язання за Договором №257 від 16.12.2016р. про закупівлю робіт за державні кошти.

Водночас, ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 08.12.2023р. у справі №503/780/23 звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 ч.1, 191 ч.2 Кримінального кодексуУкраїни, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 Кримінального кодексуУкраїни, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_1 закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, цивільний позов Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального підприємства «ОБЛТРАНСБУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

У зв`язку із зазначеним вище, прокурор звернувся до господарського суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», заподіяної її директором ОСОБА_1 внаслідок вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст.191 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Кримінального кодексу України закриття кримінальної справи зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, за наявності визначених законом правових підстав. Однією з таких підстав є положення про можливість звільнення винної особи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» у Загальній частині Кримінального кодексу передбачено випадки звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49).

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної

відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового,

апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися

(незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно пункту 1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Усі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчиняв кримінального правопорушення. На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що вирішують питання про вчинення особою кримінального правопорушення.

Однією з таких підстав для закриття кримінального провадження є звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка регламентована ст. 49 КК України.

Закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, оскільки може бути застосована лише щодо тієї особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Дана позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 08.10.2024р. у справі №711/4218/15-к.

При цьому, відповідно до Постанови Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі №6/17-4949-2011, у випадках, коли відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчене постановленням вироку (за сплином строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у зв`язку зі смертю), на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати ухвалу суду про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за сплином строків давності притягнення її до відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, за умов набрання такою ухвалю законної сили.

Господарський суд зазначає, що ухвала Кодимського районного суду Одеської області від 08.12.2023р. у справі №503/780/23 набрала законної сили 18.12.2023р.

Винесення ухвали у кримінальному провадженні, як і вироку, є процесуальною формою закінчення судового процесу.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018р. Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.

При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

На підставі зазначеного вище, господарський суд приходить до висновку, що закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 25.07.2022р. №155 судового експерта Гончар Н.В., який міститься в матеріалах справи, установлено, що вартість фактично виконаних будівельних робіт по реконструкції даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеській області, які виконувались відповідно до Договору №257 від 16.12.2016р., не відповідає вартості виконаних будівельних робіт, який вказаний в актах приймання виконаних будівельних робіт № 1, 2, 3, 4.

Вартість виконаних робіт по реконструкції даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеській області, які виконувались відповідно до Договору про закупівлю робіт за державні кошти № 257 від 16 грудня 2016, що вказана в актах приймання виконаних будівельних робіт №1, 2, 3, 4 складає 2 098 546 грн 01 коп.

Вартість фактично виконаних робіт по реконструкції даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеській області, які виконувались відповідно до Договору про закупівлю робіт за державні кошти № 257 від 16 грудня 2016 року складає 1 920 387 грн 12 коп.

Крім того, висновком судової економічної експертизи від 30.05.2023р. № СЕ-19/102-23/9499-ЕК Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України установлено, що документально перерахування бюджетних коштів замовником ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» згідно умов Договору від 16.12.2016 № 257 підтверджується в загальній сумі 2 098 546 грн 01 коп., з урахуванням висновку будівельно-технічної експертизи від 25.07.2022р. № 155.

Доводи третьої особи ОСОБА_1 щодо того, що Висновок будівельно-технічної експертизи від 25.07.2022 року № 155 та Висновок експерта № СЕ-19/102- 23/9499-ЕК від 30.05.2023 року, які були проведені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 08.01.2019 року, не є релевантним та доведеними з огляду на матеріали справи №916/1257/25, господарським судом не приймаються до уваги, адже, ці документи були доказами у кримінальній справі №503/780/23, провадження у якій було закрито за нереабілітуючими підставами.

На підставі встановленого вище вбачається, що вартість фактично виконаних робіт по реконструкції даху житлового будинку в м. Кодима по вул. Садова, 1 в Одеській області, які виконувались відповідно до Договору про закупівлю робіт за державні кошти № 257 від 16 грудня 2016 року, складає 1 920 387 грн 12 коп. Отже, розмір збитків у вигляді переплаченої суми становить 178 158 грн 89 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тобто, аналізуючи вищезазначену норму, вбачається, що крім загальних підстав, необхідних для виникнення деліктної відповідальності за даною нормою необхідні спеціальні обовґязкові підстави виконання працівником своїх трудових (службових) обовґязків.

Згідно з ч. 1 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» правовий звґязок юридичної або фізичної особи з працівником втілюється у трудових відносинах та у відносинах незалежно від характеру постійні, тимчасові, сезонні або виконання іншої роботи за трудовим договором.

Покладення обовґязку відшкодувати шкоду на юридичну або фізичну особу пояснюється тим, що працівник у даному випадку юридично втілює його волю. Тобто юридична або фізична особа реалізує свою цивільну праводієздатність, зокрема, деліктоздатність, через дії працівників. Отже, дії працівників юридичне сприймаються як дії самої юридичної або фізичної особи.

Господарським судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №4к від 29.03.2017р. ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» призначений на посаду директора цього Товариства.

У відповідності до п. 13.1. Статуту ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» директор здійснює поточне і оперативне управління господарською діяльністю Товариства.

Згідно п. 13.4 Статуту ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» до компетенції директора належить: призначення та звільнення заступників директора, інших працівників Товариства; здійснення перспективного планування основних напрямків діяльності Товариства; встановлення зв`язків із стратегічними партнерами та укладення договорів/контрактів із стратегічними партнерами Товариства; виконання представницьких функцій в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, судових, правоохоронних органах, органах нотаріату, в усіх підприємствах, установах (в тому числі банківських) і організаціях незалежно від форми власності; забезпечення залучення кредитів та/або отримання гарантій українських та іноземних кредитних установ (в тому числі банківських); видача довіреностей, відкриття рахунків у фінансово-кредитних установах в національній та іноземній валюті, розпорядження майном Товариства для виконанням останнім своєї статутної діяльності; укладення контрактів, угод, договорів та забезпечення їх виконання; затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку, положень, інструкцій та інших актів управління, що регулюють діяльність Товариства, видача наказів, розпоряджень та вказівок, що є обов`язковими для виконання всіма працівниками Товариства, затвердження структури, штатного розпису; у відповідності до чинного законодавства укладення колективного договору, здійснення прийому та звільнення працівників Товариства, забезпечення оплати праці, визначення та організація матеріального заохочення; організація та контроль за роботою структурних підрозділів та філій Товариства, здійснення прийому та звільнення керівників структурних підрозділів та філій Товариства; право підпису банківських і інших фінансових документів; прийом рішень про відрядження працівників Товариства; вирішення питання по отриманню та видачі кредитів; контроль за виконанням умов господарських договорів та угод; контроль за сплатою податків та інших платежів до держбюджету; ініціювання розгляду питань діяльності Товариства, які належать до компетенції Загальних зборів Учасників, та організація виконання рішень Загальних зборів; за власною ініціативою або за вимогою Учасника скликання Загальних зборів Учасників, а також здійснення всіх інших дій, які необхідні для забезпечення господарської діяльності Товариства та виконання рішень Загальних зборів.

Крім цього, відповідно до п. 13.7 Статуту ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» всі рішення приймаються Директором одноосібно, видаються ним як правило у формі наказів та розпоряджень та набирають сили негайно після прийняття. Накази та розпорядження Директора обов`язкові до виконання для всіх працівників Товариства.

З огляду на зазначене вище, господарський суд погоджується із доводом прокурора, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА», виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функцій, тобто являвся службовою особою.

З огляду на встановлене вище та згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» є належним відповідачем по справі.

Главою 82 Цивільного кодексу України врегульовано питання щодо відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020р. у справі №910/17533/19, від 21.04.2020р. у справі №904/3189/19, від 10.12.2018р. у справі №902/320/17.

Беручи до уваги причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, господарський суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що неправомірність дій ОСОБА_1 , (який є директором (службовою особою) ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА»), які полягали у внесені завідомо неправдивих відомостей про вартість фактично виконаних будівельних робіт зі здійснення капітального ремонту з реконструкції даху за Договором про закупівлю робіт за державні кошти № 257 від 16 грудня 2016 року, призвела до завдання збитків у розмірі 178 158 грн 89 коп.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів відшкодування шкоди, на підставі зазначеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з ТОВ ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» на користь Одеської обласної ради матеріальної шкоди у розмірі 178 158 грн 89 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі Malahovv. Moldova, no. 32268/02, 7 June 2007, якщо на рівні національного законодавства закріплене положення, що позивач під час висунення позову в певній категорії справ звільняється від сплати судового збору, суди не мають права ігнорувати такі вимоги й зобов`язувати особу його сплачувати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву заступника керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 178 158 грн 89 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АВРА» (65044, м.Одеса, пр-кт. Шевченка, буд. 4Д, оф. 73, ) на користь Одеської обласної ради (65032, м. Одеса, пр-т. Шевченка, буд. 4, ) матеріальну шкоду у розмірі 178 158 грн 89 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Повний текст рішення складено 11 серпня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога