ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Справа №924/1112/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.,

суддя Гудак А.В.,

суддя Петухов М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.05.2025 (суддя Танасюк О.Є., повне рішення складено 05.05.2025)

за позовом Славутської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла"

про стягнення 300673,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.05.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" на користь Славутської міської ради 287 539,45 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати та 3450,49 грн витрат по оплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції встановивши, що ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" є фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га, на якій розміщене нежитлова будівля останнього, і яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Славута в особі Славутської міської ради, без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти у вигляді орендної плати за її користування, а тому, на підставі ч.1 ст.1112 ЦК України, зобов`язаний їх повернути власнику.

Перевіривши здійснений розрахунок позивачем безпідставно збережених коштів (за період з 22.10.2021 по 21.10.2024) у розмірі 300 673,84 грн, суд першої інстанції вважає його арифметично правильним, однак враховуючи загальний строк позовної давності дійшов висновку про необхідність їх нарахування з 19.12.2021 по 21.10.2024. Відтак заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 287 539,45 грн. У решті вимог - 13 134,39 грн суд відмовив.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вказує, що позивачем не доведено фактичне використання ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015 у розмірі 0,1495 га, вказуючи, що розмір належного йому нерухомого майна - нежитлової будівлі, яке знаходиться на даній земельній ділянці, становить 478,8 кв.м.

Зазначає про недослідження судом першої інстанції питання щодо підстав і умов, за яких попередньому власнику нежитлового приміщення площею 478,8 кв.м. була надана земельна ділянка площею 1495 кв.м. А тому, без встановлення правового режиму її користування попереднім власником неможливо з`ясувати, чи набув новий власник нерухомості права користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку та розмірі, та чи наявне в останнього право ініціювати поділ земельної ділянки без оформленого речового права на землю.

ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" вказує, що позивачем надано розрахунок заборгованості, який розрахований за відсотковою ставкою, що визначена рішенням Славутсьвої міської ради від 25.06.2021 №2-7/2021 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2022 року" та вихідними даними, що відображені у витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки №НВ-024 від 09.04.2024.

Разом з тим, звертає увагу, що у спірному розрахунку заборгованості період її нарахування за відсотковою ставкою виник з вересня 2020 року, тоді як рішення міської ради №2-7/2021 прийнято 25.06.2021 та введено в дію з січня 2022 (п.5 рішення).

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази набрання вищевказаного рішення законної сили, а також будь-які витяги з сайту міської ради щодо його опублікування.

Апелянт вказує, що позивачем без належного процесуального оформлення та без дотримання строків був поданий доказ - рішення від 29.05.2018 №12-30/2018 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2019 року", який помилково враховано судом першої інстанції при постановленні рішення у справі.

У відповідності до ст. 263 ГПК України позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про фактичне користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0015 у розмірі 0,1495 га, оскільки на ній знаходиться зареєстроване 22.09.2020 на праві власності ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" нерухоме майно, що складається із нежитлової будівлі площею 478,8 кв.м.

Вказує, що поділу вищевказаної земельної ділянки та оформлення правовстановлюючих документів під об`єктом нерухомого майна відповідачем не здійснено, відтак останній безпідставно користується земельною ділянкою комунальної власності та зберіг у себе кошти у вигляді орендної плати, які Славутська міська рада недоотримала до міського бюджету.

Вважає, що розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі 300 673,84 грн за період з 22.10.2021 по 21.10.2024 здійснений з дотриманням норм законодавства та є обґрунтованим.

Позивач вказує, що доказом підтвердження набрання рішенням №2-7/2021 від 25.06.2021 чинності є його оприлюднення 27.06.2021 на офіційному сайті Славутської міської ради, що підтверджується виданою Славутською міською радою довідкою, а тому твердження апелянта щодо його відсутності є безпідставним та не обґрунтованим.

Зазначає, що у позивача відсутні підстави для поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015, оскільки остання є сформованою, а відповідач не звертався до Славутської міської ради із заявою про її поділ. Відтак, ТОВ "Фінанасова компанія "Амбрелла", як власник нерухомого майна, яке розташоване на вищевказаній земельній ділянці, є її фактичним користувачем що без достатньої правової підстави за рахунок Славутської міської ради зберіг у себе кошти у вигляду орендної плати, які мав заплатити за користування нею.

З огляду на вищевикладене, позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Враховуючи приписи абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.05.2025 у справі №924/1112/24 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" з 22.09.2020 є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі площею 478,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом від 22.09.2020, виданим приватним нотаріусом Славутського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №375366094 від 22.04.2024.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі є територіальна громада м.Славута в особі Славутської міської ради, право власності на яку зареєстровано 29.07.2016, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №375369399 від 22.04.2024.

Рішеннями Славутської міської ради встановлювалися ставки плати за оренду земельних ділянок на території м. Славута, зокрема:

- рішенням №12-30/2018 від 29.05.2018 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2019 року" для земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі встановлено ставку орендної плати на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (вводиться в дію з 01.01.2019);

- рішенням №2-7/2021 від 25.06.2021 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2022 року" для земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі встановлено ставку орендної плати на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (вводиться в дію з 01.01.2022).

Згідно довідки Славутської міської ради №04-32/2 від 05.02.2025 рішення Славутської міської ради від 25.06.2021 року №2-7/2021 було оприлюднено 27.06.2021 на офіційному сайті Славутської міської ради та її виконавчого комітету: https://slavuta-mvk.gov.ua.

Славутська міська рада, встановивши безпідставне користування ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га, на якій розташований його об`єкт нерухомого майна, здійснила розрахунок безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за період з 22.10.2021 по 21.10.2024, що становить 300 673,84 грн та 23.10.2024 направила відповідачу претензію №04-29/1511 з необхідністю їх сплати.

До претензії був доданий розрахунок, у примітці якого зазначено, що при розрахунку вартості земельної ділянки у 2024 році врахована нормативна грошова оцінка відповідно до витягу №НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 09.04.2024, що становить 1376271,17 грн.; у 2023 році відповідно до того ж витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2023 рік на рівні 1,051; у 2022 році відповідно до того ж витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2023 рік на рівні 1,051 та за 2022 рік на рівні 1,15; у 2021 році відповідно до того ж витягу зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2023 рік на рівні 1,051, за 2022 рік на рівні 1,15 таза 2020 рік на рівні 1,1.

Відповіді на претензію №04-29/1511 від 23.10.2024 відповідачем не надано.

Відтак, враховуючи набуття ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" права власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га, та не оформлення ним у встановленому законодавством порядку речового права на земельну ділянку, на якій останній знаходиться, що призвело до несплати орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою у період з 22.10.2021 по 21.10.2024 та як наслідок позбавило позивача можливості отримати дохід до міського бюджету, Славутська міська рада звернулася з даним позовом до суду про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 300 673,84 грн на підставі ст.1212 ЦК України.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно положень ст.80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом ч.3 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, відповідно до частини 2 якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями ч.1 ст.21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" ч.1 ст. 96 ЗК України).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

У даній справі предметом позову є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у зв`язку із використанням відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га, за адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Славута в особі Славутської міської ради.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ч.2 ст.120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з свідоцтвом від 22.09.2020 відповідачу, на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, належить на праві власності нерухоме майно - нежитлова будівля площею 478,8 кв.м., яка раніше належала гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 06.07.2007.

Дана нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.45)

Вищевказане також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №375366094 від 22.04.2024. (а.с. 47)

Одержане у власність відповідачем нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га, яка належить на праві комунальної власності Славутській міській раді.

Отже, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташоване його майно, тому у останнього наявний обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку) та сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій вищевказане майно розташоване.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів підтвердження належного оформлення відповідачем права користування вищезазначеною земельною ділянкою, на якій розміщений належний йому на праві приватної власності об`єкт нерухомості.

Відтак, приймаючи до уваги належність об`єкта нерухомості, розташованого на земельній ділянці площею 0,1495 га з кадастровим номером :02:002:0015 за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності відповідачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо використання останнім вказаної земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок її власника - Славутської міської ради, що призвело до неотримання останньою коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою до місцевого бюджету.

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із ст.1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. (Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18)

Відповідно до ч.1 ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, земельна ділянка є сформованою як об`єкт цивільних прав з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га, право комунальної власності територіальної громади м. Славута в особі Славутської міської ради на яку зареєстровано 29.07.2016.

Натомість, апелянт вказує, що площа нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" та знаходиться на вищевказаній земельній ділянці, становить всього лише 478,8 кв.м, відтак останній не використовує земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0015 у всьому її розмірі, що свідчить про відсутність підстав для сплати орендної плати за користування всією її площею.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.120 ЗК України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Відтак, ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла", набувши 22.09.2020 у приватну власність нежитлову будівлю, повинно було звернутись до Славутської міської ради, як власника земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015, для оформлення правовстановлюючих документів на користування нею.

Однак, будь-яких доказів звернень відповідача до позивача матеріали справи не містять.

Щодо розміру займаної відповідачем площі земельної ділянки, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано оцінку спірним правовідносинам та поведінці відповідача, які передували виникненню даного спору, зокрема відсутності ініціювання останнім процедури поділу земельної ділянки з метою отримання в користування чи у власність саме тієї частини раніше сформованої земельної ділянки, яка необхідна власнику нерухомого майна для користування ним та його обслуговування.

Земельне законодавство не забороняє власнику майна, з метою набуття ним права користування чи права власності на земельну ділянку, самому ініціювати процедуру отримання доволу власника на виготовлення технічної документації із землеустрою, зокрема щодо поділу такої земельної ділянки та її подальшого затвердження органому місцевого самоврядування. А тому, з урахуванням наведеного вище та відсутності доказів у підтвердження наявностиі будь-яких перешкод звернення до власника для поділу земельної ділянки, твердження апелянта про відсутність у нього підстав для такого ініціювання є необґрунтованим.

Посилання ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" на необхідність встановлення правового режиму користування земельною ділянкою попереднім власником об`єкта нерухомого майна, посилаючись на ст.377 ЦК України, колегія вважає безпідставним, оскільки набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, що знаходиться на раніше сформованій земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1, свідчить про фактичне користування нею, незалежно від підстав набуття права власності на таку нежитлову будівлю.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів знаходження на вищевказаній земельній ділянці будь-яких інших об`єктів нерухомого майна, що належать іншим особам.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що фактичним єдиним користувачем сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га є відповідач.

Досліджуючи розмір належної до сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, апеляційним судом враховується, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п.288.5 ст.288 ПК України.

Згідно з абз.3 ч.1 ст.13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Зважаючи на наведені норми, визначення розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, у розмірі якої нараховано до стягнення спірну суму безпідставно збережених грошових коштів здійснюється на основі нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

Статтею 12 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст.13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (ст.18 цього Закону).

Відповідно до ч.2 ст.20 та ч.3 ст.23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно витягу №НВ-024 від 09.04.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015 становить 1376271,17 грн.

Крім того, відповідно до п.289.2 статті 289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Апеляційним судом встановлено, що розрахунок безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0015 площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1 здійснений за період з 22.10.2021 по 21.10.2024 в розмірі 300 673,84 грн.

Зокрема, при розрахунку вартості земельної ділянки у 2024 році врахована нормативна грошова оцінка відповідно до витягу №НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 09.04.2024; у 2023 році - відповідно до того ж витягу, зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнта індексації за 2023 рік на рівні 1,051; у 2022 році - відповідно до того ж витягу, зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнтів індексації за 2023 рік на рівні 1,051 та за 2022 рік на рівні 1,15; у 2021 році - відповідно до того ж витягу, зменшеної на суму з врахуванням коефіцієнтів індексації за 2023 рік на рівні 1,051, за 2022 рік на рівні 1,15 та за 2020 рік на рівні 1,1.

З огляду на зазначене, колегія суддів, перевіривши правильність розрахунку нарахування позивачем безпідставно збережених грошових коштів, вважає його арифметично правильним.

Однак, враховуючи визначений законодавством загальний строк позовної давності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність його застосування, а відтак до стягнення з відповідача підлягають безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період з 19.12.2021 по 21.10.2024 у розмірі 287 539,45 грн за використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0015, площею 0,1495 га за адресою: АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів.

Оцінюючи доводи апелянта про неправомірність здійснення розрахунку заборгованості, період нарахування якої за відсотковою ставкою виник з вересня 2020, а саме посилання на рішення Славутської міської ради №2-7/2021 від 25.06.2021 щодо затвердження ставок орендної плати за землю, яке набрало чинності лише з січня 2022, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки до прийняття цього рішення існувало рішення Славутської міської ради №12-30/2018 від 29.05.2018 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської ради з 2019 року", визначені ставки в якому застосовувались під час розрахунку орендної плати за 2021 рік.

Натомість застосовування ставок, визначених рішенням Славутської міської ради №2-7/2021 від 25.06.2021 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської територіальної громади з 2022 року", здійснювалось при розрахунку орендної плати за 2022, 2023 та по 22.10.2024.

Окрім того, розмір річної орендної плати розраховано виходячи зі ставки 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в свою чергу узгоджується з вищевказаними рішеннями Славутської міської ради та не перевищує визначеного Податковим Кодексом України розміру.

Щодо посилання апелянта про порушення судом першої інстанції процедури долучення доказів, а саме рішення Славутської міської ради №12-30/2018 від 29.05.2018 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської ради з 2019 року", колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ухвали суду першої інстанції від 20.01.2025, розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначені у ст.252 ГПК України, згідно ч.8, зокрема, передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч.2,4 ст. 161 ГПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Частиною 3 статті 161 ГПК України встановлено, що підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Славутської міської ради №12-30/2018 від 29.05.2018 "Про встановлення ставок плати за оренду земельних ділянок на території Славутської міської ради з 2019 року" було долучено позивачем до відповіді на відзив (а.с.100-123)

Відповідно до ч.3, 4 ст.166 ГПК України, до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені ч.3-6 ст.165 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом.

Згідно п.6 резолютивної частини ухвали Господарського суду Хмельницької області від 20.01.2025, запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на відзив з доданими до неї документами, в тому числі рішенням Славутської міської ради №12-30/2018 від 29.05.2018, була подана у визначений судом строк, а тому суд першої інстанції правомірно долучив його до матеріалів справи та врахував при ухвалені судового рішення.

Щодо твердження ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" про ненадання належних доказів набрання чинності рішення Славутської міської ради №2-7/2021 від 25.06.2021, колегія суддів зазначає, що п.5 вищевказаного рішення, останнє набирає чинності з дня його оприлюднення в місцевих друкованих засобах масової інформації.

Згідно довідки №04-32/2 від 05.02.2025 (а.с.112), виконавчим комітетом Славутської міської ради повідомлено, що рішення Славутської міської ради №2-7/2021 від 25.06.2021 на виконання ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" було оприлюднено 27.06.2021 року на офіційному сайті Славутської міської ради: https://slavuta-mvk.gov.ua.

Враховуючи, що вищевказане рішення оприлюднюється та знаходиться у відкритому доступі, колегія суддів, перевіривши його наявність на офіційному сайті Славутської міської ради, встановила, що останнє знаходиться у розділі "Міська рада", "Рішення міської ради", а тому вищевказані твердження апелянта є безпідставними.

У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.05.2025 без змін, з огляду на що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" задоволенню не підлягає.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.05.2025 у справі №924/1112/24 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.