ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.08.2025м. ДніпроСправа № 904/3973/25

За заявою Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про забезпечення позову

Представники:

від позивача: Пихтін К.В.

від відповідача: не з`явився.

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, згідно якої просить зобов`язати державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" відновити постачання електричної енергії до насосної станції №5 за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, Троїцька територіальна громада (Насосна станція №5), ЕІС-код 62Z830, від Фідера №11 підстанції "Павлоградська-330", для Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" до вирішення по суті спору у справі.

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні вимог заяви у повному обсязі. Підтримав доводи, викладені у заяві. Звертав увагу суду на неправомірність дій відповідача.

Відповідач надав заперечення на заяву про забезпечення позову. Звертав увагу суду, що заявник зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання протиправними дії ДПЗД "Укрінтеренерго" щодо припинення з 21.07.2025 року постачання електричної енергії до насосної станції №5 за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, Троїцька територіальна громада (Насосна станція № 5), ЕІС-код 62Z830, від Фідера № 11 підстанції "Павлоградська-330" за публічним договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", укладеним між ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" та ДПЗД "Укрінтеренерго" 01 липня 2025 року. 01.07.2025 між ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" та ДПЗД "Укрінтеренерго" укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір), відповідно до пункту 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в Додатку 1 до договору (комерційна пропозиція). Відповідно до пункту 13.1 договору цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі -Правила, ПРРЕЕ), та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб. Указане кореспондується з пунктом 3.4.4 ПРРЕЕ, за змістом якого постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів; після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу. Між ДПЗД "Укрінтеренерго" та ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", умови якого позивач, як споживач електроенергії, безакцептно прийняв з урахуванням пункту 1.2.9 ПРРЕЕ. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії (п.2.2 гл.2 договору). Підставою звернення ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" до суду із заявою про забезпечення позову став факт надходження на його адресу 01.07.2025 від ДПЗД "Укрінтеренерго" попередження про припинення постачання електричної енергії у зв`язку з невиконанням умов укладеного договору щодо строків оплати за договором (пункт 8.1. договору) на загальну суму 283 927 142,24 грн (додано до заяви про забезпечення позову). Датою припинення постачання електричної енергії на об`єкти ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" є 21 липня 2025 року. Відповідно до п.п. 2 п. 7.5 Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Відповідно до п. 7.10 Правил, припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу. Відповідно до п.п.2 п.п.3.2 п. 3 розділу 11 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, припинення передачі електричної енергії здійснюється за зверненням електропостачальника у випадках, визначених Правилами роздрібного ринку. Оскільки у цій справі заявник звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, то має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі №915/1185/20). Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №921/333/23). Порівнюючи обраний заявником захід забезпечення із позовними вимогами, суд доходить висновку про їх тотожність, оскільки сам цей захід забезпечення вже реалізує мету заявника/позивача (продовження постачання/передачі відповідачами електричної енергії), яка може бути досягнута лише за результатом вирішення спору по суті. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб. Заявник просить забезпечити позов способом, який, серед іншого, зобов`язує відновити постачання електричної енергії, що забороняє відповідачу вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин в цілому, а не тільки в частині щодо припинення/обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії відповідачем. Заборона відповідачу поновити постачання, те саме, що заборона вчиняти будь-які дії з припинення договірних відносин в цілому суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.12.2022 року у справі № 904/1513/22 ("суд не може заборонити сторонам вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення ділових (договірних) відносин з позивачем, адже право, зокрема, на припинення/розірвання відносин/договорів гарантоване Конституцією та законами України"). Відповідно до приписів Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ існування у споживача заборгованості з оплати вартості електричної енергії не є єдиною підставою, відповідно до якої постачальник "останньої надії" може припинити постачання електричної енергії споживачу. За змістом п. 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється, зокрема: постачальником "останньоїнадії" за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії та/або договору про реструктуризацію заборгованості (крім захищеного споживача та споживача, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури); наявності у споживача (крім захищеного споживача та споживача, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури) заборгованості за попередні періоди за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та/або за договором про реструктуризацію заборгованості та за наявності попередження про припинення постачання електричної енергії, наданого споживачу до початку поточного періоду постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". За змістом частини дванадцятої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" крім обов`язків, визначених статтею 57 цього Закону, постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання електричної енергії споживачу у разі настання однієї з таких подій: здійснення постачання електричної енергії споживачу іншим електропостачальником на підставі укладеного ними договору постачання електричної енергії відповідно до правил роздрібного ринку; закінчення встановленого цим Законом строку постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", крім випадків, визначених цим Законом. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання електричної енергії до закінчення визначеного цим Законом строку у разі невиконання споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" щодо повної та своєчасної оплати споживачем вартості електричної енергії та/або договору про реструктуризацію заборгованості (крім захищеного споживача та споживача, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури), ініціювавши відключення такого споживача у порядку, визначеному кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу та правилами роздрібного ринку. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний ініціювати відключення захищеного споживача або споживача, об`єкти якого визначені як об`єкти критичної інфраструктури, з першого дня (включно) поточного періоду постачання електричної енергії споживачу у разі відсутності у такого споживача рахунку із спеціальним режимом використання та/або порушення інших вимог цієї статті. Постачальник "останньої надії" щомісяця, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, інформує Кабінет Міністрів України та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у паливно-енергетичному комплексі, щодо змісту зазначеного переліку та наявної заборгованості, а також про вжиті ним заходи з метою погашення заборгованості захищених споживачів та споживачів, об`єкти яких визначені як об`єкти критичної інфраструктури, яким він здійснює постачання електричної енергії. У розумінні вказаних законодавчих актів можливість припинення електропостачання споживача-заявника з підстав неповної та несвоєчасної оплати останнім вартості електричної енергії не обмежується лише оспорюваним позивачем фактом порушення, що свідчить про неспівмірність вжитих судами заходів забезпечення позову та незбалансованість інтересів сторін. Абзацом 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ встановлено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. Норма права, встановлена в абзаці 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, є імперативною для суб`єкта постачання електричної енергії, якому належить право відключити споживача від електропостачання та відновити його. Вказана норма права діє самостійно за наявності визначених в її гіпотезі умов, незалежно від наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову (пункт 41 постанови Верховного Суду від 06.05.2024 у справі № 922/5196/23, пункт 3.23 постанови Верховного Суду від 15.05.2024 у справі №922/206/24). Підставою для застосування заходів щодо відновлення електропостачання споживачу є ухвала про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання (постанова Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18, пункт 3.23 постанови Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 922/206/24). Ініціювання ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" спору у справі № 904/3973/25 є самостійною підставою для того, щоб заявника/позивача не відключали від електропостачання з підстав існування заборгованості, що не потребує підсилення такого зобов`язання відповідачів у спосіб вжиття аналогічних заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу) сторін.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача та дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, у розумінні приписів ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, визначених заявником, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення прав.

Приписи ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливість забезпечення позову шляхом зобов`язання вчинити певні дії, як заявлено у заяві позивача.

З огляду на наявні матеріали, заява Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись приписами ст.ст. 74, 76, 80, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 11.08.2025р.

Суддя Г.В. Манько