ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.08.2025 м. ДніпроСправа № 904/3544/25
Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за позовом Приватного акціонерного товариства "МХП"

до Фізичної особи-підприємця Холоденко-Мазниці Анастасії Романівни

про стягнення грошових коштів,

Суддя Дупляк С.А.

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "МХП" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 02.07.2025 за вих. №б/н до Фізичної особи-підприємця Холоденко-Мазниці Анастасії Романівни (далі - відповідач) про стягнення 113.956,45 грн, з яких: 102.000,00 грн основної заборгованості, 8.737,75 грн пені, 1.143,70 грн трьох процентів річних, 2.075,00 грн інфляційних втрат.

Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3544/25 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025.

Ухвалою від 07.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Позивач у позові зазначає, що виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним між сторонами договором перевезення вантажів автомобільним транспортом, однак отримані від позивача послуги відповідач оплатив частково, що і стало підставою звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Позивач вказує, що ним було надано відповідачу послуги за договором на загальну суму 122.228,00 грн, що підтверджується актом надання послуг №746217 від 26.11.2024 (який не підписаний з боку відповідача).

Як зазначає позивач 24.03.2025, 26.03.2025 та 24.04.2025 відповідач здійснив часткову оплату за надані послуги у розмірі 20.228,00 грн, що підтверджується актом звірки (який не підписаний з боку відповідача), тобто станом на 30.06.2025 відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати наданих послуг па загальну суму 102.000,00 грн.

Водночас, суд відзначає, що до позову позивач не додає банківські виписки, платіжні інструкції тощо (від 24.03.2025, 26.03.2025, 24.04.2025), відповідно до яких вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату на виконання договору та заявки на перевезення.

Разом з тим, пунктом 10.5. заявки на перевезення вантажу 24110003 (додаток 1 до договору) передбачено, що після завершення перевезення, перевізник повинен вислати оригінали документів за адресою: м. Дніпро, Нова Пошта 63 відділення, Іванова Катерина, НОМЕР_1 . Документи для відправки: заявка (2 екземпляра), договір (2 екземпляра), акт виконаних робіт (2 екземпляра), рахунок (1екземпляр), CRM (2 екземпляра). У випадку отримання некоректних документів, або неповного пакету документів оплата не буде реалізована до моменту виправлення помилки.

У листі від 05.05.2025 позивач зазначає, що повний пакет документів на виконання п. 3.2. договору був надісланий відповідачу новою поштою 20.12.2024, що підтверджується ТТН 1742, однак до позову доказів такого направлення, як і повного пакету документів не надає.

Також позивач зазначає, що 10.06.2025 ним було направлено відповідачу претензію №2 від 10.06.2025 щодо зобов`язання оплатити заборгованість на суму 102.000,00 грн по договору протягом 7 семи днів з моменту отримання даної претензії, однак доказів відправлення претензії до позову не додано.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236-238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно, висновки суду мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, оціненими та дослідженими судами, позаяк судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд відзначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З метою виконання завдання господарського судочинства, передбаченого ст. 2 ГПК України, та забезпечення правильного, всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд дійшов висновку зобов`язати позивача надати додаткові пояснення (докази) у справі.

При цьому суд звертає увагу учасників справи на те, що згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; згідно з ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "МХП" у строк до 18.08.2025 надати письмові пояснення та докази щодо обставин, зазначених судом в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Дупляк