Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення
за позовом Бондаренка Олега Борисовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарм-2000"
про відшкодування збитків у розмірі 933000 грн.
за участі представників:
від позивача: Мещанінов А.М.
від відповідача: Дядюра Н.О.
Бондаренко Олег Борисович, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарм-2000", звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 933000 грн., заподіяних Товариству з обмеженою відповідальністю "Шарм-2000" під час перебування відповідача на посаді директора товариства.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у задоволенні позовних вимог Бондаренка Олега Борисовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарм-2000", відмовлено повністю.

20.06.2025 через відділ діловодства та документообігу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15201/24, судове засідання призначено на 05.08.2025 року.

16.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення.

У судовому засіданні 05.08.2025 представник заявника (відповідача) підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення заяви відповідача заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи слідує, що 16.03.2020 між Адвокатським об`єднанням «Унілекс» та ОСОБА_2 (як клієнтом) укладено Договір про надання правової допомоги № 16/03-20, відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, передбачених даним договором, клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується надавати за винагороду клієнту чи вказаним ним особам правову допомогу в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, його додатками.

Відповідно до п. 5.1 Договору клієнт сплачує Об`єднанню гонорар за фактично надану правову допомогу згідно завдання, а також відшкодовує додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням належного виконання завдання.

Згідно з п. 5.2 Договору сторони погодили, що розмір гонорару визначається сторонами у відповідному додатку до Договору.

Додатком № 3 до Договору сторони погодили розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги у справі № 910/15201/24 у розмірі 200 000 грн.

13.06.2025 сторонами договору підписано Акт приймання- передачі наданих послуг, згідно з яким загальна вартість наданих послуг у справі № 910/15201/24 становить 200 000,00 грн. за надані наступні послуги: вивчення позовної заяви та додатків до неї по справі № 910/15201/24. Підбір нормативно-правової бази, аналіз судової практики з аналогічних справ, надання правової консультацій, роз`яснень Клієнту щодо можливих варіантів дій та розроблення стратегії захисту прав Клієнта; підготовка та подача відзиву на позовну заяву по справі 910/15201/24 про відшкодування збитків; підготовка та подача заперечення на відповідь на відзив по справі 910/15201/24; підготовка та подача заперечення на клопотання про витребування доказів по справі №910/15201/24; підготовка та подача заперечення на клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження по справі № 910/15201/24; підготовка та подача заперечення на клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи № 910/15201/24; участь адвоката Об`єднання в судових засіданнях у Господарському суді м. Києва щодо представництва інтересів Клієнта по справі 910/15201/24, які відбувалися 31.01.2025 року, 13.02.2025 року, 27.02.2025 року, 20.03.2025 року, 12.06.2025 року.

Згідно з частиною 5 статті 126 ГПК України в разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У запереченнях на подану заяву позивач наголосив, що Додаток № 3 до договору від 20.01.2025 та Акт приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2025 підписаний нібито власноручно ОСОБА_1 у період, коли останній перебував за межами України, що викликає сумніви в підписанні ним таких документів. Також, до заяви не надано доказів здійснення фактичної оплати адвокату за надані послуги з професійної правничої допомоги у розмірі 200 000 грн.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та підтримана подальшою судовою практикою, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.02.2025 у справі № 910/173/23.

Із наданих до матеріалів справи доказів слідує, що Адвокатським об`єднанням «Унілекс» надані та відповідачем прийняті послуги з надання правової допомоги на суму 200 000 грн. згідно з актом від 13.06.2025 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката для їх розподілу.

Щодо зауважень позивача про наявність сумнівів у фактичному підписанні ОСОБА_1 . Додатку № 3 до договору від 20.01.2025 та Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2025 через перебування ОСОБА_1 за межами України, суд зазначає наступне.

Згідно відповіді від 20.08.2024 Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, долученої до відповіді на відзив, на запит щодо факту перетинання ОСОБА_1 державного кордону України у період з 01.01.2022 по 04.10.2024 громадянин України - ОСОБА_1 , 20.02.2022 о 13:08 перетнув державний кордон України у напрямку виїзду.

Разом із цим, під час судового засідання 05.08.2025 представником відповідача надано суду для огляду оригінал поштового конверту та вкладені в нього оригінали Додатку № 3 до договору від 20.01.2025 та Акту приймання-передачі наданих послуг від 13.06.2025 року.

Одночасно, суд звертає увагу, що положеннями статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка в даному випадку позивачем не спростована.

Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката відповідача, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Судом також прийнято до уваги складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом відповідача процесуальних документів, кількість засідань та тривалість розгляду справи судом.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги заперечення позивача, конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 10000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на позивача.

Таким чином, відповідно до положень статті 244 ГПК України, суд вирішив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 10000 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 240, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Бондаренка Олега Борисовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 10000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Дата підписання: 08.08.2025 року.

Суддя К.В. Полякова