ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025м. ДніпроСправа № 904/1661/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Манько Г.В. за участю секретаря судового засідання Махортової Д.Р.

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до В-1 Фізичної особи-підприємця Решотка Сергія Павловича

В-2 Фізичної особи-підприємця Забалуєва Олександра В`ячеславовича

В-3 Кузьменка Сергія Геннадійовича

про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою

Представники:

від позивача: Боголіп Ю.В.

від відповідача-1: Сагайдак А.В.

від відповідача-2: не з`явився.

від відповідача-3 не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і спору» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Решотка Сергія Павловича (далі Відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Забалуєва Олександра В`ячеславовича (далі Відповідач-2), за змістом якого просить суд зобов`язати Відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, право постійного користування якою закріплено за Акціонерним товариством «Українська залізниця» на підставі Державного акту на право постійного користування землею № 105, виданого 13 грудня 1993 року Виконкомом Криворізької міської Ради народних депутатів, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Довгинцівський район, місто Кривий Ріг, вулиця Залізничників (колишня назва Ленінського Комсомолу), 40, шляхом демонтажу забудови автомобільної заправної станції з підземними резервуарами дизельного палива та бензину, здійснених на цій земельній ділянці, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її законному землекористувачу акціонерному товариству «Українська залізниця».

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2023р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного Господарського суду від 08.01.2024р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 у справі №904/1661/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 у справі №904/1661/23 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.05.2024р. касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2024 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2023 у справі № 904/1661/23 скасовано. Справу № 904/1661/23 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Позивач наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що наданими у справі доказами у повному обсязі підтверджені позовні вимоги. Зазначив, що усі докази, що є підставою позовних вимог надав до господарського суду. У судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві. Заявив клопотання про призначення судової земельно - технічної експертизи, залучення співвідповідача Заперечував щодо зупинення провадження у справі. Надав заперечення на заяву про закриття провадження у справі.

Відповідач - 1 проти позову заперечував, просив суд у позові відмовити. Надав відзив на позов у якому просив суд у позові відмовити. Заявив клопотання про зупинення провадження у справі. Заявив клопотання щодо призначення судової земельно - технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою. Заявив клопотання про закриття провадження у справі. У відзиві на позов наполягав, що не здійснює та не здійснював господарську діяльність на спірній автозаправній станції.

Відповідач - 3 надав клопотання щодо закриття провадження у справі щодо нього.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024р. залучено у якості співвідповідача Кузьменка Сергія Геннадійовича.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2024р. призначено у справі судову експертизу та зупинено провадження у справі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2024р. ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2024р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025р. поновлено провадження у справі.

10.02.2025р. господарським судом Дніпропетровської області прийнято ухвалу про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025р. зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи.

До господарського суду Дніпропетровської області надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2025р. поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача - 1, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 13.10.1993 року № 453, Будівельно-монтажному поїзду № 639 видано державний акт на право постійного користування землею від 13.12.1993 року.

Відповідно до вказаного акту, в постійне користування землекористувачу надано 2,32 гектари землі в межах згідно з планом земельної ділянки для розміщення виробничих приміщень БМП № 639 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ленінського Комсомолу, (нова назва вул. Залізничників), 40.

Зазначений вище акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 105.

На підставі рішення Виконкому Криворізької міської ради народних депутатів № 501 від 10.11.1993 року, до Акту на право постійного користування внесені зміни в землекористуванні, згідно яких додатково надано ділянку площею 0,41 га та зазначено, що станом на 01.12.1993 року загальна площа ділянки становить 2,73 га.

Наказом начальника Придніпровської залізниці від 16.09.2004 року № 827/Н, з 01.01.2005 року створено відособлений структурний підрозділ Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства Придніпровська залізниця, яке визнано правонаступником структурного підрозділу залізниці будівельно-монтажного поїзда № 639.

Наказом начальника Придніпровської залізниці від 01.12.2006 № 862/Н затверджено перелік відокремлених структурних підрозділів залізниці, до складу якого увійшов Відокремлений структурний підрозділ Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства Придніпровська залізниця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. Відповідно до додатку 1 Державне підприємство Придніпровська залізниця (ідентифікаційний код 01073828) увійшло до переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця здійснено 21.10.2015 року.

Згідно зі Статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №735, Публічне акціонерне товариство Укрзалізниця є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких Державне підприємство Придніпровська залізниця.

21.10.2015р. створено регіональну філію Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниця до структури якої увійшов структурний підрозділ Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління.

Відповідно до протоколу засідання правління ПАТ Укрзалізниця № Ц-57/16 від 01.03.2017 року, зі складу Регіональної філії Придніпровська залізниця вилучено виробничі підрозділи, що були підпорядковані структурному підрозділу Служба будівельно-монтажних та цивільних споруд. Створено філію Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд ПАТ Укрзалізниця до складу якої увійшло Криворізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938 Деякі питання акціонерного товариства Українська залізниця змінено тип публічного акціонерного товариства Українська залізниця з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство Українська залізниця, а також затверджено статут Акціонерного товариства Українська залізниця в новій редакції.

В процесі проведення реорганізації територіальних управлінь, філію Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця разом із виробничим структурним підрозділом Криворізьке територіальне управління перейменовано та приєднано до філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АК Українська залізниця.

Рішенням правління АТ Українська залізниця від 17.04.2023 року, затверджено зведений перелік земельних ділянок, право користування якими закріплено за філією Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Українська залізниця, яке передається на баланс Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця. Згідно зазначеного переліку, останній передано на баланс право постійного користування земельними ділянками площею 2,3175 га та 0,4084 та за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Залізничників, 40, яке виникло на підставі державного акта № 105 від 13.12.1993 року, кадастрові номери земельних ділянок відсутні.

Міністерством інфраструктури України 18.08.2015р. затверджено передавальний акт від 03.08.2015 року Державного підприємства "Придніпровська залізниця", в якому підтверджено вартість і склад активів і зобов`язань Державного підприємства "Придніпровська залізниця" і зазначено, що після його реорганізації шляхом злиття все майно, права та обов`язки переходять в процесі правонаступництва до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", створеного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №200. Невід`ємною частиною передавального акту є перелік земельних ділянок державного підприємства.

У зведеному переліку земельних ділянок Державного підприємства "Придніпровська залізниця" під номерами 791 та 792 зазначено, що право постійного користування земельними ділянками площею 2,3175 га 0,4084 га за адресою: Дніпропетровська область, Довгинцівський район, вул. Ленінського Комсомолу, 40 на підставі державного акту на право постійного користування № 105 від 13.12.1993 року внесено до статутного капіталу АТ "Українська залізниця".

На час прийняття рішення у справі земельні ділянки площею 2,3175 га. та 0,4084 га. за адресою: Дніпропетровська область, Довгинцівський район, вул. Залізничників (колишня вул. Ленінського Комсомолу), 40 перебувають в постійному користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (позивач) згідно з державним актом від 13.12.1993 року № 105.

02.04.2019р. управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки площею 0,4084 га за адресою: вул. Залізничників, 40 у м. Кривий Ріг, яка перебуває в постійному користуванні Позивач на підставі державного акту на право постійного користування № 105 від 13.12.1993 року. За текстом Акту перевірки №197-ДК/264/АП/09/01-19 земельна ділянка державної власності площею 0,4084 га. знаходиться в межах населеного пункту м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Кадастровий номер на земельну ділянку не присвоєно. За категорією земель відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики та іншого призначення. Земельна ділянка в задовільному стані, має вільний доступ. В межах земельної ділянки знаходиться бетонне покриття площею 0,1349 га на якому розташовано МАФ, газорозподільний пункт та ємність для скрапленого газу. На земельній ділянці площею 0,1349 га здійснюється діяльність громадянин Кузьменко Сергієм Геннадійовичем по заправці автомобілів.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області видано громадянину Кузьменко С.Г. припис про усунення порушення вимог земельного законодавства та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Припис містить вимогу про усунення порушень вимог земельного законодавства, але не зазначено яким чином.

08.02.2023р. Філією Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Українська залізниця проведено комісійне обстеження земельної ділянки 2,73 га. За текстом Акту обстежено частину земельної ділянки розміром 0,4084 га. за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Залізничників, 40 (колишня назва Ленінського Комсомолу). За текстом акту кадастровий номер земельної ділянки відсутній. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку - Державний акт на право постійного користування землею від 13.12.1993р. ДП № 105. На земельній ділянці самовільно влаштована автозаправна станція. За текстом Акту встановлено факт наявності на земельній ділянці автозаправної станції. Встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки та самовільного розташування (забудови) на цій ділянці автозаправної станції.

Відповідно до інформації з бази даних YOUCONTROL ФОП Решотка Сергій Павлович має зареєстровану торгівельну марку RLS. У якості доказів позовних вимог позивач надав фотоматеріали щодо наявності торгівельної марки RLS на інформаційному електронному пристрої автозаправної станції. Інші докази щодо здійснення відповідачем 1 та відповідачем 2 господарської діяльності на спірній автозаправній станції відсутні.

Відповідно до умов Ліцензійного договору № 1-Л/18 від 01.10.2018р. відповідач 1 надає відповідачу 2 не виключну ліцензію на використання знаку ("RLS"). Право власності на знак належить відповідачу 1. Відповідач 1 надає відповідачу 2 дозвіл на використання знаку на умовах, передбачених договором.

Окрім наявності торгівельного знаку "RLS" інші докази щодо здійснення господарської діяльності відповідачем 1 та відповідачем 2 на спірній автозаправній станції відсутні.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача 1 щодо відсутності у нього відповідальності за здійснення господарської діяльності суб`єктами господарювання, що використовують торгівельну марку "RLS".

Наявність кримінального провадження № 0000132 не є доказом здійснення господарської діяльності відповідачами на спірній автозаправній станції та не є доказом її будівництва відповідачами.

Приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено право Господарського суду надавати оцінку процесуальним діям, виконаним під час досудового розслідування.

Господарський суд не приймає у якості належних доказів, у розумінні приписів ст. 76 ГПК України, надані позивачем копії матеріалів кримінального провадження. Обставини, визначені в них можуть бути прийняті судом як обов`язкові лише в межах приписів ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи встановлено, що у спірних правовідносинах відповідачі до кримінальної відповідальності не притягувались.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи судом було призначено експертизу та витребувано у учасників справи докази на виконання клопотання експерта Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Експертизу було призначено для з`ясування, чи розміщено автозаправну станцію з підземними резервуарами дизельного палива та бензину і бетонним покриттям в межах спірної земельної ділянки. Чи відповідає земельна ділянка розміром 0,4084 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за конфігурацією та розмірами цієї ділянки, які зазначені в Державному акті на право постійного користування № 105 від 13.12.1993р. Чи має місце порушення ФОП Забалуєвим О.В., ФОП Решоткою С.П., Кузьменком С.Г. меж: земельної ділянки розміром 0,4084 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Які об`єкти нерухомого майна перебувають у межах земельної ділянки площею 0,4084 га, яка знаходиться за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Залізничників, 40 (колишня- Ленінського Комсомолу). Чи відповідають розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку 0,41 га., вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Учасниками справи не надано у повному обсязі до суду документи, витребувані експертом та судом за клопотанням експерта. Наявні у справі документи (надані учасниками справи) судом було спрямовано до експертної установи.

Експертом Дніпровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру до суду направлено разом з матеріалами справи повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 30.04.2025р. за № КСЕ-19/104-25/1569. За текстом повідомлення призначена судова експертиза є комплексною судовою земельно-технічною, будівельно-технічною експертизою та експертизою з питань землеустрою. У наданих на дослідження додаткових матеріалах відсутні документи, необхідні для проведення комплексної судової земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, які експерти просили надати згідно клопотання від 27.01.2025р. № КСЕ-19/104-25/1569. Ініціатором не надано достатніх вихідних даних, необхідних для проведення дорученої судової експертизи, що унеможливлює її проведення. У зв`язку із зазначеним експерт повідомляє про неможливість проведення комплексної судової земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.ст. 78, 79, 79-1 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Земельні ділянки, зазначені у Державному акті на право постійного користування землею № 105 від 13.12.1993р., що є підставою позовних вимог позивача, не зареєстровано в Державному земельному кадастрі та не мають кадастрових номерів.

Господарський суд не приймає у якості належного доказу наявності кадастрового номеру у земельних ділянок, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, довідки, надані позивачем (т. 3 а.с. 134, 135) оскільки вказані довідки не містять інформації про розташування земельних ділянок та інформації, що земельні ділянки є у постійному користування позивача за актом на право постійного користування землею № 105 від 13.12.1993р.

Інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами, зазначеними у довідках позивача (т. 3 а.с. 134, 135) відсутня.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Під час розгляду справи встановлено, що право власності на спірну автозаправну станцію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано.

У розумінні приписів ст.ст. 331, 376 Цивільного кодексу України спірна автозаправна станція є самочинним будівництвом.

В матеріалах справи відсутні належні докази, що відповідачем 1 та відповідачем 2 здійснювалась господарська діяльність на спірній автозаправній станції.

Позивач, вважаючи порушеними свої права, звернувся з позовом у цій справі з вимогою про відновлення становища, яке існувало до порушення.

За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України з вимогами про відновлення становища, що існувало до порушення, може звернутися особа право якої порушено. У даному випадку право безперешкодного користування земельною ділянкою.

Вимоги зацікавленої особи (позивача), яка в судовому порядку домагається відновлення становища, яке існувало до порушення спрямовані на приведення сторін до того стану, який сторони мали до вчинення порушення. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення самочинного будівництва, навіть якщо вони є неправомірними, не можуть бути оспорені в суді позивачем, допоки позивач не доведе, що такі дії порушують його право на користування земельною ділянкою.

Наявними у справі доказами не доведено, що спірна автозаправна станція розташована на земельних ділянка, переданих позивачу у постійне користування за Актом на право постійного користування землею № 105 від 13.12.1993р. Вказане є підставою вважати, що у позивача відсутнє порушене право щодо користування земельною ділянкою.

Позивач у позовній заяві просить суд відновити своє порушене право шляхом демонтажу забудови - автомобільної заправної станції. За приписами ст. 376 Цивільного кодексу України самочинне будівництво підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не здійснювали будівництво спірної автозаправної стації, що за приписами ст. 376 Цивільного кодексу України виключає право суду зобов`язувати їх знести самочинне будівництво - автозаправну станцію.

Наявні у справі докази є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.08.2025

Суддя Г.В. Манько