ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Черкаси справа №925/232/25

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу

за позовом комунального підприємства «Черкасиводоканал» (вулиця Г.Сагайдачного, 12, місто Черкаси, 18036, ідентифікаційний код 03357168)

до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради (вулиця Б.Вишневецького, 36, місто Черкаси, 18000, ідентифікаційний код 33457208)

про стягнення 52521,02 грн,

12.03.2025 комунальне підприємство «Черкасиводоканал» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, у якому просить суд стягнути з відповідача кошти за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у сумі 52521,02 грн. У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу на підставі рішення Черкаської міської ради №3-691 від 15.03.2012 було передано в оперативне управління вбудовано-прибудовані приміщення будівлі, що знаходиться у місті Черкаси по бульвару Шевченка, 245, які здавались в оренду. 26.02.2018 працівниками позивача було виявлено безоблікове водоспоживання, про що складені відповідні акти, від підписання яких представник відповідача відмовився. За виявлене безоблікове водоспоживання відповідачу нарахована плата у сумі 4012,39 грн. Враховуючи відсутність договорів на послуги з водопостачання та водовідведення у період з 01.03.2014 до 26.02.2018 та відсутність інформації з боку відповідача щодо можливих фактичних користувачів послугами водопостачання та водовідведення у лютому 2018 року проведені нарахування витрат води у сумі 33199,61 грн на балансоутримувача, тобто відповідача, в управлінні якого перебувають спірні приміщення. 24.02.2020 між позивачем та відповідачем було укладено два договори на послуги з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання за об`єктами, що розташовані по бульвару Шевченка, 235, 117, 307, вулиці Байди Вишневецького, 36 та вулиці Благовісній, 170. Надані послуги за цими договорами відповідачем оплачено частково та станом на 01.03.2025 заборгованість відповідача за цими договорами становить 19321,41 грн. Листом від 30.03.2020 відповідач повідомив позивача про відмову від оплати рахунку за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 26.02.2018 до 01.02.2020 за відсутності договору.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.03.2025 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову у строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали та заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 10 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив відповідача на позов не пізніше 10 днів з дня отримання відзиву.

Відповідач, у строк встановлений судом, відзив на позов чи клопотання про розгляд справи з викликом сторін суду не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 14.03.2025 про відкриття провадження у справі була надіслана судом до електронного кабінету відповідача та була доставлена до його електронного кабінету 15.03.2025, що підтверджене довідкою Господарського суду Черкаської області про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи судом, у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

З огляду на положення частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Черкаської міської ради №3-691 від 15.03.2012 надано згоду на передачу у державну власність окремо розташованих будівель за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 117 шляхом обміну на об`єкти: вбудовано-прибудовані приміщення будівлі за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 245, будівлі за адресою місто Черкаси, вулиця Благовісна, 154, майстерню з прибудовою, огорожу та замощення, які перебувають у державній власності та відносяться до сфери управління Державної судової адміністрації України.

Згідно з пунктом 2 рішення Черкаської міської ради №3-691 від 15.03.2012, після прийняття відповідних рішень Кабінетом Міністрів України про передачу, Департаменту економіки та розвитку доручено здійснити необхідні заходи по обміну об`єктами, а саме по передачі у державну власність частини окремо розташованої будівлі за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 117 та прийняттю з державної власності у власність територіальної громади міста Черкаси вбудовано-прибудованих приміщень будівлі за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 245 та будівель і споруд за адресою місто Черкаси, вулиця Благовісна, 154.

26.02.2018 працівниками комунального підприємства «Черкасиводоканал» проведено обстеження вбудовано-прибудованих приміщень за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 245 для контрольного зняття показників лічильника. За результатами перевірки було складено акт обстеження від 26.02.2018, у якому зазначено, що на об`єкті вбудовано-прибудованих приміщень, що належать Департаменту економіки та розвитку виявлено безоблікове користування послугами водопостачання та водовідведення та зафіксовані показники засобів обліку води за період 01.03.2014 до 26.02.2018 (а.с.21). Згідно з цим актом різниця показів по спожитим послугам водопостачання та водовідведення у нежитловому об`єкті нерухомого майна за адресою бульвар Шевченка, 245 становить 2217,20 м3, вартість послуг визначена у розмірі 29187,22 грн з урахуванням діючих тарифів у лютому місяці 2018 року за послуги: водопостачання 7,236 грн/м3, водовідведення 5,928 грн/м3, що підтверджено інформаційною довідкою щодо нарахування плати за водопостачання та водовідведення (а.с.23).

У акті обстеження від 26.02.2018 також зазначено, що до 31.10.2013 у цьому приміщенні знаходився Черкаський окружний адміністративний суд, а з 01.11.2013 - «Територіальна громада», з якою не було укладено договору на водопостачання з комунальним підприємством «Черкасиводоканал». Нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводились по показниках лічильників з 01.11.2013 до 01.02.2014. З 01.03.2014 нарахування не проводились, доступ до лічильників не надавався, зокрема арматура не закрита і не опломбована. Приміщення належить Департаменту економіки (власність міста). На 26.02.2018 надано доступ до лічильників.

Працівниками комунального підприємства «Черкасиводоканал» також складено акт-припис від 26.02.2018 про виявлення безоблікового водокористування.

У зв`язку із безобліковим водокористуванням, на підставі пунктів 3.3 та 3.4 розділу ІІІ Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, проведено розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу та нараховано Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради 4012,39 грн, про що складено розрахунок витрат води по факту без облікового водокористування від 28.02.2018 (а.с.24).

У період з 01.03.2014 до 26.02.2018 договори на послуги з водопостачання та водовідведення укладені не були. За цей період позивач нарахував відповідачу витрати води у сумі 33199,61 грн (29187,22 грн + 4012,39 грн).

24.02.2020 між комунальним підприємством «Черкасиводоканал» (виконавець) та Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради (споживач) укладено договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна про надання послуг з централізованого водопостачання №183 та договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна про надання послуг з централізованого водовідведення №183-1.

За умовами договору у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна про надання послуг з централізованого водопостачання №183 виконавець зобов`язався надавати споживачеві послуги з водопостачання, а споживач зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства у порядку, строки та на умовах, передбачених договором (пункт 1 договору з централізованого водопостачання №183).

За умовами договору у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна про надання послуг з централізованого водовідведення №183-1 виконавець зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства у порядку, строки та на умовах, передбачених договором (пункт 1 договору з централізованого водовідведення №183-1).

Адресою об`єкта водоспоживання є будинок №36 по вулиці Байди Вишневецького, 36, будинок №170 по вулиці Благовісна, будинки №117, №307 та №245 по бульвару Шевченка (пункт 4 договорів з централізованого водопостачання №183 та договору з централізованого водовідведення №183-1).

За умовами договорів з централізованого водопостачання №183 та договору з централізованого водовідведення №183-1 споживач серед іншого зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором.

Тарифи на послуги встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну тарифі на послуги, виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам із зазначенням рішення відповідних органів.

Розрахунковим періодом для оплати пологу є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором.

Договори набирають чинності з моменту підписання та діють до 31.12.2020. Відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови договорів розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01.01.2020.

17.02.2020 працівниками комунального підприємства «Черкасиводоканал» проведено обстеження водопровідних та каналізаційних мереж за адресою бульвар Шевченка, 245, про що складено акт обстеження водопровідних та каналізаційних мереж споживачів (а.с.29).

Позивачем у матеріали справи надано інформаційну довідку щодо нарахування плати за водопостачання та водовідведення за лютий 2020 року, у якій зазначені показники лічильників, які знаходяться у приміщеннях відповідача (будинок №36 по вулиці Байди Вишневецького, 36, будинок №170 по вулиці Благовісна, будинки №117, №307 та №245 по бульвару Шевченка) за лютий та березень 2020 року. У цій довідці зазначено, що за березень місяць 2020 року за показниками засобів обліку водопостачання становить 835 м3, покази засобів обліку водовідведення 869 м3 та нараховано 19321,41 грн, у розрізі: водопостачання 10541,04 грн (835 м3 * 12,624 грн/м3); водовідведення 8780,37 грн (869 м3 * 10,104 грн/м3), де 12,624 грн/м3 тариф за водопостачання, 10,104 грн/м3 тариф за водовідведення (а.с.30).

30.03.2020 відповідач направив позивачу листа, у якому просив надати рахунок на оплату послуг з водопостачання та водовідведення, відповідно до наданого департаментом економіки та розвитку звіту за березень місяць та повідомив про відмову від оплати рахунку за послуги з водопостачання та водовідведення за період до 17.02.2020, тобто до укладення договорів №183 та №183-1 від 24.02.2020, зазначивши, що представниками інспекції комунального підприємства «Черкасиводоканал» та Департаменту були обстежені лічильники води та опломбовані крани, що зафіксовано в акті обстеження водопровідних та каналізаційних мереж від 17.02.2020.

Розпорядженням комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради №1 від 09.01.2018 встановлені тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення з 01.02.2018, зокрема на централізоване водопостачання: споживач, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 2,10 грн за 1 м3 (без ПДВ), споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 6,03 грн за 1 м3 (без ПДВ); на централізоване водовідведення: які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 2,41 грн за 1 м3 (без ПДВ), споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 4,94 грн за 1 м3 (без ПДВ).

Матеріали справи також містять акти звірки взаєморозрахунків за 2020 рік за договорами №183 та №183-1, які підписані між позивачем та відповідачем. У цих актах позивачем зазначено, що заборгованість відповідача за договором №183 від 24.02.2020 станом на 31.12.2020 становить 28789,98 грн, за договором №183-1 від 24.02.2020 23731,08 грн, натомість відповідач у графі сальдо кінцеве зазначив про відсутність у нього заборгованості.

За розрахунком позивача розмір заборгованості відповідача за отримані послуги з водопостачання та водовідведення становить 52521,02 грн (33199,61 + 19321,41 грн).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки на час правовідносин, на які посилається позивач, урегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, який втратив чинність 01.05.2019 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від №2189-VІІІ від 09.11.2017, який відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень введено в дію з 1 травня 2019 року (далі Закон 2004 року та Закон 2017 року).

Предметом регулювання Закону 2004 року є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг

Предметом регулювання Закону 2017 року є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

У статті 19 Закону 2004 року зазначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Суб`єкти правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг зазначені у статті 6 Закону 2017 року, згідно з якою учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.

Позивач звертаючись з цим позовом до суду вказав, що предметом спору у цій справі є заборгованість, яка виникла за період з 01.03.2014 до 26.02.2018 за надання послуг водопостачання та водовідведення приміщення будівлі, яка знаходиться у місті Черкаси по бульвару Шевченка, 245, а також заборгованість, яка виникла у відповідача за надання аналогічних послуг, які урегульовані договорами, які укладені між позивачем та відповідачем у 2020 році та за лютий, березень 2020 року.

Отже, питання врегулювання спірних правовідносин за різні періоду були урегульовані Законом у редакції 2004 року та 2017 року.

Як зазначено вище у редакції Закону від 2004 року учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач або балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами.

Права та обов`язки споживача визначені у статті 20 Закону від 2004 року, відповідно до якої споживач, серед іншого, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За доводами позивача, відповідач у справі - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, на час виникнення спірних правовідносин з 01.03.2014 був балансоутримувачем приміщення будівлі, яка знаходиться у місті Черкаси по бульвару Шевченка, 245 і відповідно споживачем послуг, які надавались позивачем.

Вбудовано-прибудовані приміщення будівлі за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 245 були передані у комунальну власність міста Черкаси, що підтверджено належними доказами. Натомість, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обставини передачі приміщення по бульвару Шевченка, 245 на баланс відповідача. У своїх листах, які містяться у матеріалах справи, відповідач не заперечував факту того, що він є балансоутримувачем приміщення будівлі, яка знаходиться у місті Черкаси по бульвару Шевченка, 245, при цьому не вказуючи з якого саме періоду.

Відсутні у матеріалах справи також докази на підтвердження укладення договору між позивачем та відповідачем до 24.02.2020, укладення якого є обов`язком, як споживача, так і виконавця послуг.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону 2004 року залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване

опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У статті 23 Закону 2004 року визначено, що власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. Власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону.

Права та обов`язки балансоутримувача визначені у статті 24 Закону 2004 року, зокрема балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний серед іншого укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Судом встановлено, що протягом періоду з 01.03.2014 до 23.02.2020 між сторонами не було укладено договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення. І будь-яких доказів на урегулювання питання протягом цього періоду позивачем до матеріалів справи не подано. 26.02.2018 працівниками комунального підприємства «Черкасиводоканал» проведено обстеження засобів обліку, які містяться у вбудовано-прибудованих приміщеннях за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 245, за результатами якого було встановлено користування послугами водопостачання та водовідведення на об`єкті вбудовано-прибудованих приміщень, зафіксовані показники засобів обліку води за період 01.03.2014-26.02.2018 та здійснений розрахунок, про що складено акт обстеження. Згідно з цим актом різниця показників по спожитим послугам водопостачання та водовідведення у нежитловому об`єкті нерухомого майна за адресою бульвар Шевченка, 245 становить 2217,20 м3, вартість яких за розрахунками позивача становить 29187,22 грн з урахуванням діючих тарифів у лютому 2018 року за послуги: водопостачання 7,236 грн/м3, водовідведення 5,928 грн/м3, що підтверджено інформаційною довідкою щодо нарахування плати за водопостачання та водовідведення (а.с.23).

Також, посилаючись на акт обстеження спірного приміщення від 26.02.2018, у якому зазначено про виявлення безоблікового водокористування, позивач посилаючись на пункти 3.3 та 3.4 розділу ІІІ Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, нарахував відповідачу плату за витрату води за пропускною спроможністю труби вводу у розмірі 4012,39 грн. Тобто, за розрахунками позивача у лютому 2018 року відповідачу було проведено нарахування витрат води за період з 01.03.2014 до 26.02.2018 у сумі 33199,61 (29187,22 грн + 4012,39 грн).

За змістом частини першої статті 16 Закону 2004 року надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперебійно, виключно за винятком часу перерв на:

проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об`єктів житлового фонду;

міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами;

ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Отже, згідно із нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Водночас, як свідчить розрахунок вартості спожитих послуг за період з 01.03.2014 до 26.02.2018 у сумі 33199,61 (29187,22 грн + 4012,39 грн), він проведений з урахуванням діючих тарифів у лютому 2018 року за послуги: водопостачання 7,236 грн/м3, водовідведення 5,928 грн/м3.

Частиною першою статті 10 Закону 2017 року визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Зазначаючи загальний обсяг спожитої води та її відведення, позивачем не доведено, що цей обсяг було використано споживачем саме у лютому 2018 році. Судом враховано той факт, що відповідно до пункту 4 статті 5 Закону 2004 року, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері теплопостачання (крім діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії), централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів для об`єктів, які обслуговують населені пункти з чисельністю населення понад 100 тисяч осіб, та об`єктів з потужністю перероблення чи захоронення понад 50 тисяч тонн або 200 тисяч метрів кубічних побутових відходів на рік.

Отже, вартість послуг з водопостачання та водовідведення залежить від встановлених НКРЕКП тарифів, які ця комісія встановлює у своїх рішеннях. Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, встановила комунальному підприємству «Черкасиводоканал» тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення з 1 липня 2014 року тариф з водопостачання за 1 куб. метр води для населення становитиме 3,696 грн. (з урахуванням ПДВ), для бюджетних установ та інших споживачів (підприємств, організацій) 3,696 грн. (з урахуванням ПДВ). Підвищені тарифи з водовідведення становитимуть для населення 3,924 грн. (з урахуванням ПДВ), для бюджетних установ та інших споживачів (підприємств, організацій) 3,924 грн. (з урахуванням ПДВ).

У своїх розрахунках за період з 01.03.2014 до 26.02.2018 позивач застосував розмір тарифу, який діяв у лютому 2018 року, але не довів що вказану кількість води споживач використав саме у лютому 2018 року.

24.02.2020 між позивачем та відповідачем були укладені договори про надання послуг з водопостачання №183 та про надання послуг з водовідведення №183-1.

До укладення цих договорів, 17.02.2020 позивач провів обстеження водопровідних та каналізаційних мереж за адресою бульвар Шевченка, 245, про що складено акт обстеження водопровідних та каналізаційних мереж споживачів. За результатами цього обстеження виявлено різницю у показниках за період з 26.02.2018 до 17.02.2020, та встановлено, що у спірний період за адресами відповідача покази засобів обліку водопостачання становить 835 м3, покази засобів обліку водовідведення 869 м3. За розрахунками позивача за цей обсяг за березень місяць 2020 року відповідачу нараховано 19321,41 грн, в розрізі: водопостачання 10541,04 грн (835 м3*12,624 грн/м3); водовідведення 8780,37 грн (869 м3*10,104 грн/м3), де 12,624 грн/м3 тариф за водопостачання, 10,104 грн/м3 тариф за водовідведення.

У матеріалах справи міститься звіт господарського відділу Департаменту економіки та розвитку, який містить інші покази лічильників за березень 2020 року за адресами, які визначені у договорах від 24.02.2020.

Крім того, як зазначено вище у 2018 році тарифи на відповідні послуги становили за водопостачання 7,236 грн/м3, за водовідведення 5,928 грн/м3. У 2019 році - 11,54 грн/мі за водопостачання та 11,50 грн/мі за водовідведення, без урахування ПДВ, згідно з інформацією на сайті Черкасиводоканалу.

Судом також дослідженні акти звірки взаєморозрахунків, які надані позивачем у матеріали справи. Згідно з цими актами, Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради повністю розрахувався з позивачем за надані послуги, що вказано і самим позивачем у цих актах, крім двох позицій 27.03.2020 на суму 8780,38 грн та 10541,04 грн. Водночас, будь-яких належних доказів надання послуг на цю суму, зокрема актів приймання-передачі у яких би було вказано фактичний обсяг наданих послуг, позивачем у матеріали справи не надано.

Матеріали справи також і не містять жодного обґрунтування початкового сальдо у сумі 14950,70 грн (за договором 183-1 від 24.02.2020) та у сумі 18248,84 грн (за договором №183 від 24.02.2020).

Згідно з частинами 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц вказано, що обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг і питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок доведення, що відповідач фактично користувався наданими послугами, конкретизувати які саме послуги було надано, а також долучити детальний розрахунок заборгованості, тобто довести розмір відповідного боргу.

У матеріалах справи взагалі відсутній розрахунок заборгованості відповідача, а позивачем у матеріали справи надано лише розрахунок витрат води по факту безоблікового водокористування від 28.02.2018.

Надані позивачем акти обстеження та інформаційні довідки щодо нарахування плати за водопостачання та водовідведення (різниця у показниках) самі по собі не можуть вважатися належними та достовірними доказами у справі на підтвердження позовних вимог позивача, як фактично єдині докази на обґрунтування розміру боргу, оскільки в них не зазначено помісячно вид наданих конкретних послуг та вартість кожної з таких послуг, натомість ці документи містять лише різницю в показниках на відповідні дати, у зв`язку з чим суд не може встановити та перевірити чи правильним є нарахування такої вартості по кожній з послуг за місяць, та чи дійсно у відповідача наявна така заборгованість.

Крім того, ці довідки складені у такий спосіб, що унеможливлює встановити зазначені у них фактичні дані (номер лічильника, початкові та кінцеві показники). Інформаційні довідки також ніким не підписані та не скріплені відповідними печатками, що на переконання суду також ставить їх достовірність під сумнів.

Матеріали справи також не містять належних доказів, що у спірний період нежитлове приміщення за адресою місто Черкаси, бульвар Шевченка, 245 відповідач був балансоутримувачем спірного майна та саме відповідач перебував у спірному приміщенні та до моменту укладення договорів про водопостачання та водовідведення користувався послугами з водопостачання та водовідведення.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем на підтвердження заявлених вимог не представлено достатніх належних та допустимих доказів фактичного споживання відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення у спірний період, а також не обґрунтовано належними доказами вартість наданих позивачем послуг, що входять до предмета доказування та наявності заборгованості у відповідача за конкретні надані послуги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, витрати, які понесені позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи покладається на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко