ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" серпня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2536/25

Суддя Господарського суду Київської області Антонова В.М., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК-ОТВЕДА» до IFS INTERNATIONAL GIDA PETROL URUNLERI TURIZM INSAAT VE TICARET LIMITED SIRKETI про стягнення 3 374 071, 23 грн,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК-ОТВЕДА» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до IFS INTERNATIONAL GIDA PETRJL URUNLERI TURIZM INSAAT VE TICARET LIMITED SIRKETI (далі відповідач) про стягнення 3 374 071, 23 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

За змістом п.1 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовна заява підписана Мігель Оксаною Вадимівною, посадове становище якої не вказано.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.1 ст.10 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється державною мовою.

Згідно із частиною 4 зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

За приписами частини 1 статті 12 Закону України "Про судоустрій статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України).

Суд наголошує, що до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат". Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

Зважаючи на наведене вище, позивач повинен надати суду належним чином засвідчений переклад на українську мову долучених до позову письмових доказів, викладених іноземною мовою.

Окрім того, частинами 1, 2 статті 3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про міжнародне приватне право", якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Матеріали позовної заяви не містять доказі того, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом Господарському суду Київської області.

Порядок надання правової допомоги у цивільних справах у даному випадку встановлений Угодою між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 23 листопада 2000 року, який ратифікований Україною 5 липня 2001 року та набув чинності 2 травня 2004 року (далі - Угода).

Відповідно до статті 17 вказаної угоди за позовами до юридичних осіб суди договірних сторін є компетентними, де юридична особа має орган управління чи представництво.

Враховуючи зазначене вище, позовна заява підлягає поверненню на підставі п.1 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК-ОТВЕДА» до IFS INTERNATIONAL GIDA PETROL URUNLERI TURIZM INSAAT VE TICARET LIMITED SIRKETI про стягнення 3 374 071, 23 грн та додані до неї документи - повернути.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя В.М. Антонова