ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1391/25

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Розглядаючи у відкритому засіданні справу за позовом приватного підприємства «ЕЛІТ-БУД» до Іванівського міжрайонного управління водного господарства про стягнення 1054385,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ЕЛІТ-БУД» (далі по тексту ПП «ЕЛІТ-БУД») звернулося до господарського суду з позовною заявою до Іванівського міжрайонного управління водного господарства (далі по тексту Іванівське управління) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 1 054 385,39 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 725 165,36 грн, збитків від інфляції у розмірі 265 452,52 грн, 3% річних у розмірі 63 767,51 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором будівельного підряду №395 від 18.10.2021 в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Ухвалою суду від 14.04.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Іванівське управління жодного разу у судові засіданні по даній справі не з`явилося, відзив на позовну заяву до суду від відповідача також не надходив.

Ухвалою суду від 21.07.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.08.2025 о 12:15 год.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду або закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України).

З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті (ч. 3 ст. 201 ГПК України).

Оскільки розгляд справи по суті у даному судовому засіданні розпочато не було, господарський суд вважає за необхідне вирішити питання про зупинення провадження у даній справі з наступних підстав.

Підставами заявленого ПП «ЕЛІТ-БУД» у межах даної справи позову є неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду №395 від 18.10.2021 в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Так, на підтвердження виконання зобов`язань за договором позивачем були надані суду підписані між сторонами акти приймання виконаних робіт за квітень 2022 року та два акти за травень 2022 року.

Суд зазначає, що ні договір підряду №395 від 18.10.2021, ні акти наданих послуг не містять адреси місця виконання робіт.

Водночас, враховуючи місцезнаходження відповідача, господарський суд доходить висновку, що роботи за договором могли виконуватися лише на території Іванівського району Херсонської області (наразі Генічеський район Херсонської області), тобто на лівобережній частині України, яка з березня 2022 року є тимчасово окупованою територією. Обставина необхідності виконання робіт за договором №395 від 18.10.2021 на тимчасово окупованій території України підтверджується відомостями з вебсайту електронної системи публічних закупівель Prozorro.

Таким чином, Іванівське управління знаходиться на території, яка, згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, датою початку тимчасової окупації є 24.02.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України.

Частиною 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у провадженні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду знаходиться справа №908/1162/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» до Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення 1 593 623,84 грн.

Ухвалою від 27.03.2024 Верховним Судом було передано справу № 908/1162/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Так, у вказаній ухвалі Верховним Судом зазначено, що з огляду на виконання функцій із забезпечення сталості та єдності судової практики, справа №908/1162/23 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно із частиною другою статті 302 ГПК України, оскільки колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 про те, що достатнім для застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону; колегія суддів вважала, що положення статтей 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахуванням частини першої цих статей, а саме: за рішенням Кабінету Міністрів України.

Ухвалою від 19.04.2024 року об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла справу № 908/1162/23 до провадження та призначила її до розгляду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Іванівське управління у даній справі та відповідач у справі №908/1162/23 знаходяться на території, яка згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, датою початку тимчасової окупації є 24.02.2022, враховуючи виконання договору будівельного підряду №395 від 18.10.2021 на території, яка у 2022 році була визнана окупованою, господарський суд зазначає, що висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду можуть вплинути на результати розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом господарських спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто, виходячи з цієї норми, в першу чергу, суд має справедливо, з дотриманням принципу верховенства права, вирішити господарський спір.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України» № 2 наголошено, що принцип рівності сторін один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В силу приписів ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) призначення судом експертизи; 3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; 4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Суд не зупиняє провадження у випадку, встановленому пунктом 1 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

У цьому випадку, згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З викладених обставин господарський суд вважає за правомірне зупинити провадження у даній справі з передбачених ст. 228 ГПК України правових підстав, тобто до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах по справі №908/1162/23.

Керуючись ст. ст. 86, 185, 228, 229, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №916/1391/25 зупинити до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах по справі №908/1162/23.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повну ухвалу складено 08.08.2025.

Суддя С.П. Желєзна