ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2025 р. Справа№ 911/2350/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Соболівська Л.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська пересувна механізована колона №17»

на рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025, повний текст якого складено та підписано 18.04.2025

у справі № 911/2350/24 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська пересувна механізована колона №17»

до Приватного підприємства «Кларікс Стейт»

про усунення перешкод у користуванні майном

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

14.08.2024 Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська пересувна механізована колона №17» звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Приватного підприємства «Кларікс Стейт» (відповідач) про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном за адресою: м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 27.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нежитлових будівель (торгово-офісного комплексу) та споруд загальною площею 3631,1 кв.м., розміщених за вказаною адресою. У листопаді 2023 року йому стало відомо, що на підставі реєстраційної дії від 15.09.2021 №029001304, без його згоди, зареєстровано місцезнаходженням відповідача у належній йому будівлі за адресою м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд.27. Відповідач за вказаною адресою фактично не перебував та не перебуває, жодних договорів про передачу відповідачу приміщення в оренду за вказаною адресою позивач не укладав. Отже, за посиланням позивача, реєстрація відповідачем свого місцезнаходження за місцезнаходженням нерухомого майна позивача порушує його право власності на це нерухоме майно.

З наведених підстав позивачем вимагає про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його нерухомим майном шляхом скасування реєстраційної дії/запису від 15.09.2021 №029001304 в частині реєстрації відомостей про зміну місцезнаходження відповідача.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав норми статей 15, 89, 93,321,391, ЦК України, та статей 1, 4, 10 Закону України « Про державну реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Короткий зміст доводів та заперечень відповідача

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.04.2025 у справі № 911/2350/24 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення, з посиланням на статті 15, 16, 93, 321, 391 ЦК України статті 7, 9, 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань"? статтю 14 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права у вигляді скасування судом реєстраційної дії/запису щодо зміни адреси відповідача є неналежним, оскільки не відповідає змісту порушеного права й характеру порушення та правовій меті, що є самостійною підставою для відмови в такому позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права. А саме апелянт посилається на те, що:

- реєстрація відповідачем без належних підстав свого місця знаходження у будівлі відповідача порушує його право власності на нерухоме майно, тому підлягає відновленню на підставі ст. 316, 321, 391 ЦК України;

- зазначене порушення може бути передумовою рейдерського захоплення Товариства та створює ризики інших негативних наслідків;

- наявність зареєстрованого Підприємства у будівлі позивача може бути перешкодою у розпорядженні майном, а саме його подальшої реалізації у майбутньому.

Правова позиція щодо апеляційної скарги позивача

Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2350/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

11.06.2025 матеріали справи надійшли до апеляційного суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська пересувна механізована колона №17» на рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 у справі №911/2350/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 11.08.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 04.08.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 04.08.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою.

Явка представників учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні 11.08.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судове засідання 11.08.2025 представник відповідача не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідки про доставку електронного документа до його електронного кабінету.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

Головне управління пенсійного фонду України у Київській області подало клопотання про залучення його до справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Протокольною ухвалою суду від 11.08.2025 відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки у розумінні ст. 50 ГПК України відсутні підстави щодо залучення такої особи.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів визнав встановленими такі обставини.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська пересувна механізована колона № 17» є юридичною особою, зареєстрованим місцезнаходженням якої є 09107 Київська обл., м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 27. Копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача міститься в матеріалах справи.

Позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.06.2015, індексний номер 38686091, належить право власності на нежитлову будівлю (торгово-офісний комплекс) загальною площею 3631,1 кв.м літ «А-3», літ «В», літ. «Г», літ «Д» та споруди за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд.27, надалі - нерухоме майно.

Відповідач - Приватне підприємство «Кларікс Стейт» є юридичною особою, зареєстрованим місцезнаходженням якої є також: 09107 Київська обл., м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 27. Копія витягу від 13.08.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача міститься в матеріалах справи.

Відповідач як юридична особа зареєстрований 11.04.2003; дата запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 22.10.2004, номер запису: 0001304, який вчинений реєстратором Виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Як також випливає із вказаного витягу від 13.08.2024, 15.09.2021 приватним нотаріусом Чепковою О.В. була проведена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу відповідача (реєстраційний запис від 15.09.2021 №029001304), а саме:

- зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою,

- зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника,

- зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи,

- зміна місцезнаходження юридичної особи,

- зміна найменування юридичної особи (повного та/або скороченого),

- зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи,

- зміна установчих документів.

В результаті проведеної вказаної державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу відповідача (реєстраційний запис від 15.09.2021 №029001304) зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є: м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд.27.

16.11.2023 позивачу надійшов лист від 16.11.2023 №1000-0606-8/175795 Фінансово-економічного управління Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому останнє повідомило позивача, що Приватне підприємство «Кларікс Стейт» має заборгованість перед пенсійним фондом, було переведено на облік до управління Пенсійного фонду України у Київській області з м. Запоріжжя, за адресою свого зареєстрованого місцезнаходження (м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд.27) не перебуває, у зв`язку з чим проводитися юридична робота по встановленню місцезнаходження боржника.

У відповідь листом від 06.12.2023 №25 позивач повідомив Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про те, що позивач (ПрАТ «Білоцерківська пересувна механізована колона №17») не має жодних договірних відносин з відповідачем (ПП «Кларікс Стейт»).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Позивач вимагає захистити своє порушене право власності на нерухоме майно шляхом скасування реєстраційної дії/запису від 15.09.2021 №029001304 в частині реєстрації відомостей про зміну місцезнаходження відповідача.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є ефективним.

Відповідно до ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння.

Водночас, при розгляді справи суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, та чи відновить порушені права позивача обраний ним спосіб захисту порушеного права, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права й характеру порушення, а також правовій меті, до якої прагне суб`єкт захисту, враховувати наслідки, які спричинило порушення.

З врахуванням викладеного колегія звертає увагу на наступне.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи, отже місцезнаходження юридичної особи є обов`язковим атрибутом юридичної особи, яка зареєстрована за законодавством України, навіть якщо така юридична особа вже більше фактично не знаходиться за своїм зареєстрованим місцезнаходженням.

Позивач, завивши позов до відповідача, який, за його посиланням безпідставно зареєстрував свою адресу у будівлі позивача, та вимагаючи від нього у судовому порядку (примусово) скасувати цю реєстраційну дію/запис не звернув увагу на те, що відповідач не є суб`єктом, що здійснює реєстрацію відомостей про зміну місцезнаходження юридичної особи в Єдиному державному реєстрі .

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань" систему органів у сфері державної реєстрації становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) інші суб`єкти державної реєстрації.

З урахуванням викладеного, позивачем не залучено до участі у справі суб`єкта державної реєстрації, що вчинив оспорену позивачем реєстраційну дію. Зазначене може зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Викладені обставини свідчать про неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права та визначення кола осіб, яких слід було залучити до розгляду справи.

Ця процесуальна помилка позивача не може бути усунена судом при апеляційному перегляді справи.

Відповідно до принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Диспозитивність - це один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

В контексті викладено, колегія також враховує таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" що регулює загальні засади державної реєстрації, державна реєстрація (серед іншого) здійснюється за заявницьким принципом.

Зазначене свідчить про те, що ймовірно, документи, які слугували підставою для внесення у реєстр запису про місце знаходження відповідача подавалися реєстратору саме відповідачем.

У такому випадку, діючи розсудливо, позивач мав би звернутися до державного реєстратора з відповідним запитом про надання інформації та документів, які стали підставою для реєстрації місяці знаходження відповідача у його будівлі, без згоди власника. Таке право особи, зокрема, передбачено статтею 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Натомість матеріали справи не містять доказів вчинення зазначеної дії позивачем.

Водночас, позивач не надав доказів та не довів того, якими були підстави та обставини вчинення оспореної ним реєстраційної дії. Отже суд позбавлений можливості встановити: чи порушення вчинено відповідачем, який подав суб`єкту реєстрації документи для реєстрації свого місця знаходження, які містили недостовірні данні щодо наявності у нього права зареєструвати своє місце знаходження в будівлі позивача, чи порушення вчинено безпосередньо суб`єктом державної реєстрації, який, доречи, взагалі не залучений позивачем до справи.

У цьому контексті колегія наголошує, що під час розгляду цієї справи суд повинен установити наявність чи відсутність реальної поведінки відповідача у цій справі (у спірних правовідносинах), за умови чого обраний позивачем спосіб захисту буде ефективним і таким, що відповідатиме змісту порушеного права, його характеру та наслідкам, спричиненим діями конкретної особи.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме особою, яка порушила його права.

Статтею 74 ГПК України (серед іншого) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частина 4 цієї норми встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд апеляційної інстанції також застосовує положення статті 13 ГПК України, яка (серед іншого) визначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, частина 4 цієї норми встановлює, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, за результатами апеляційного перегляду справи колегія зійшла висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Водночас, колегія зазначає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано роз`яснив позивачу про відмову в позові через те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, неправильно, та/або неповно визнавав коло осіб, які повинні відповідати за позовом, що не позбавляє його права з вимагати захисту свого порушеного права в інший спосіб відповідно до закону.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 у справі №911/2350/24 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 14.08.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова