ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2025 р. м. Київ Справа №911/938/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СофтверВАН Україна» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4б)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4)

про стягнення 665330,78 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: Носик Б.М.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

У березні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «СофтверВАН Україна» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (далі відповідач) 665330,78 грн заборгованості, з якої 327606,80 грн основного боргу, 43416,15 грн 3% річних, 114042,81 грн інфляційних втрат, 41664,63 грн пені та 138600,39 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем як субліцензіатом грошових зобов`язань по оплаті позивачу як ліцензіату винагороди за право користування програмним продуктом (комп`ютерними програмами) за укладеним між сторонами субліцензійним договором від 30.07.2018 №1807364SLMВ (далі субліцензійний договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №911/938/25 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для реалізації ними їхніх процесуальних прав на подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 10.04.2025. Ухвала суду від 21.03.2025 про відкриття провадження у справі №911/938/25 доставлена сторонам в їхні електронні кабінети 21.03.2025.

Підготовче засідання 10.04.2025 не відбулось у зв`язку із частковим знеструмленням приміщення Господарського суду Київської області, що унеможливило проведення судового засідання. Ухвалою суду від 10.04.2025 підготовче засідання у справі було перепризначено на 17.04.2025.

У підготовче засідання 17.04.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився, відзив на позов у встановлений строк не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомив, протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 01.05.2025. Про відкладення підготовчого засідання відповідача, який не з`явився, повідомлено ухвалою суду від 17.04.2025, яка доставлена відповідачу в електронний кабінет 18.04.2025.

У підготовче засідання 01.05.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився, відзив на позов у встановлений строк не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомив, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.05.2025. Про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті відповідача, який не з`явився в підготовче засідання, повідомлено ухвалою суду від 01.05.2025, яка доставлена відповідачу в електронний кабінет 08.05.2025.

14.05.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 15.05.2025.

В судове засідання 15.05.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився. Враховуючи клопотання відповідача від 14.05.2025 про відкладення судового засідання, протокольною ухвалою судове засідання відкладалось на 05.06.2025.

05.06.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти розрахунку позивача щодо нарахувань основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу, пославшись на те, що вартість послуг за субліцензійним договором неодноразово корегувалась, що змінювало строки оплати вартості наданих послуг (основного боргу). Як саме, відповідно до позиції відповідача у спорі, змінювались строки оплати та які послуги за субліцензійним договором були надані та/або оплачені та/або не оплачені, відповідач у відзиві при цьому не вказав, контррозрахунок основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу у відзиві не навів, рівно як і не зазначив, які саме конкретно розрахунки позивача в позові є помилковими та/або не визнаються відповідачем та/або підлягають обчисленню інакше (в інші строки, за інші періоди, від іншої суми основного боргу тощо), ніж вказано позивачем в позові.

В судове засідання 05.06.2025 з`явились сторони, які надали пояснення по суті справи. В судовому засіданні з`ясовано, що ухвала суду від 21.03.2025 про відкриття провадження у справі №911/938/25 була отримана відповідачем 21.03.2025, однак відповідач подав відзив 05.06.2025, тобто із значним пропуском процесуального строку. Протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошено перерву на 19.06.2025.

19.06.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення щодо відзиву відповідача та клопотання про залишення відзиву без розгляду. У своєму клопотанні позивач звернув увагу на те, що строк для подання відповідачем відзиву сплив 07.04.2025, відзив відповідач подав тільки 05.06.2025, при цьому відповідачем не подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку.

Крім того, 19.06.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 19.06.2025.

В судове засідання 19.06.2025 з`явився позивач, не з`явився відповідач, протокольною ухвалою судове засідання відкладалось на 26.06.2025. Про відкладення судового засідання відповідача, який не з`явився, повідомлено ухвалою суду від 19.06.2025, яка доставлена відповідачу в електронний кабінет 19.06.2025.

26.06.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення, у яких позивач повторив свою правову позицію у спорі.

В судове засідання 26.06.2025 з`явився позивач, не з`явився відповідач, який про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши відзив відповідача у справі №911/938/25, судом встановлено, що 15-денний процесуальний строк для подання відзиву відповідачем сплив 07.04.2025, а відповідач відзив на позов подав лише 05.06.2025, тобто із значним пропуском встановленого процесуального строку, клопотання про продовження пропущеного процесуального строку відповідач суду не подав, доводів позивача про пропуск процесуального строку на подання відзиву відповідач не спростував, що є підставою для залишення відзиву відповідача без розгляду відповідно до ст.118 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 26.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали Господарського суду Київської області від 26.06.2025 про залишення без розгляду відзиву відповідача.

За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів 26.06.2025 у судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у цій справі.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд відмічає, по-перше, що відповідачу в його електронний кабінет ЄСІТС були направлені ухвали суду у цій справі. Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву подав з пропуском встановленого строку без поважних причин, обґрунтованого клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву суду не подав та не спростував при цьому доводів позивача про пропуск процесуального строку на подання відзиву, про причини неявки в судове засідання не повідомляв суд.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який був повідомлений про розгляд справи судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, усні та письмові пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладений субліцензійний договір від 30.07.2018 №1807364SLM (тут і далі субліцензійний договір), відповідно до умов якого позивач-ліцензіат в порядку та на умовах цього договору за винагороду надав відповідачу-субліцензіату право користування Програмним продуктом (комп`ютерними програмами) (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.3 договору на умовах цього договору субліцензіату надаються постійні або тимчасові ліцензії на програмні продукти Microsoft у відповідності з Програмою ліцензування, вартість та перелік яких визначається умовами договору та відповідними додатками до нього.

Строк, на який надається право користування програмним продуктом (комп`ютерними програмами), визначений умовами договору та відповідними додатками до нього, що є його невід`ємними частинами (пункт 1.5 субліцензійного договору).

Підпунктом 2.2.4 пункту 2.2 субліцензійного договору відповідач-субліцензіат зобов`язався здійснювати оплату винагороди позивачу-ліцензіату в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 4.1 субліцензійного договору право користування програмними продуктами надається субліцензіату шляхом надання доступу на сайт, на якому субліцензіат матиме доступ до програмних продуктів та/або матиме змогу отримати ліцензійні коди на активацію програмних продуктів (у разі потреби), про що сторони складають акт приймання-передачі ліцензій.

Відповідно до пункту 4.2 субліцензійного договору всі ліцензії надаються субліцензіату за актами приймання-передачі ліцензій. В актах приймання-передачі ліцензій відображається перелік Програмних продуктів, на які субліцензіат отримав право користування в межах даного договору.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 субліцензійного договору загальний розмір винагороди позивача-ліцензіата за цим договором складається із суми винагород, підтверджених Актами приймання-передачі ліцензій (за необхідності із застосуванням коригування розміру Винагороди в порядку та за умов, визначених договором).

Відповідно до пункту 5.2 субліцензійного договору субліцензіат, у випадку порушення встановлених даним договором розміру та строків оплати винагороди, сплачує ліцензіату неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в періоді, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

16.08.2021 позивач-ліцензіат та відповідач-субліцензіат уклали Додаток №3 (тут і далі Додаток №3) до субліцензійного договору.

Цим Додатком №3 сторони визначили, зокрема, перелік, кількість та вартість ліцензій за період користування програмним забезпеченням з 01.08.2022 по 31.07.2023. Цей період користування в Додатку №3 іменується сторонами умовно як « 2-ий період користування» (далі другий період). Як випливає із вказаного Додатку №3, загальний розмір вартості ліцензій (розмір винагороди позивача-ліцензіата, яка підлягає сплаті відповідачем-субліцензіатом за ліцензії) за другий період користування (з 01.08.2022 по 31.07.2023) становить 1386003,90 грн (сукупно за 420 штук ліцензій на комп`ютерні програми, перелічені у Додатку №3).

Цим Додатком №3 сторони визначили також, зокрема, перелік, кількість та вартість ліцензій за період користування програмним забезпеченням з 01.08.2023 по 31.07.2024. Цей період користування в Додатку №3 іменується сторонами умовно як « 3-ий період користування» (далі третій період). Як випливає із вказаного Додатку №3, загальний розмір вартості ліцензій (розмір винагороди позивача-ліцензіата, яка підлягає сплаті відповідачем-субліцензіатом за ліцензії) за третій період користування (з 01.08.2023 по 31.07.2024) становить 1663204,68 грн (сукупно за 420 шт. на комп`ютерні програми, перелічені у Додатку №3).

Відповідно до пункту 6 цього Додатку №3 визначена сторонами винагорода позивачу-ліцензіату за другий та третій періоди користування підлягала сплаті відповідачем-субліцензіатом у такі строки: протягом 30 банківських днів з дати Акта приймання-передачі ліцензій за відповідний період.

Цим же Додатком №3 сторони домовились, що у разі порушення відповідачем-субліцензіатом строків оплати винагороди, що визначені у п.6 цього додатку, більш ніж на 3 банківські дні, останній зобов`язаний окрім пені, передбаченої пунктом 5.2 субліцензійного договору, додатково сплатити позивачу-ліцензіату штраф в розмірі 10% від суми, що вказана у відповідному підпункті пункту 6 цього Додатку №3, тобто від суми винагороди.

В подальшому сторони підписували також додаткові угоди до субліцензійного договору, зокрема, підписали додаткову угоду №5 від 07.09.2022.

У пункті 2 цієї додаткової угоди №5 від 07.09.2022 до субліцензійного договору сторони погодили можливість зменшення вартості ліценцій (розміру винагороди позивача-ліцензіата) шляхом оформлення сторонами Акта корегування винагороди до відповідного Акта приймання-передачі ліцензій.

Крім того, сторони підписали додаткову угоду №6 від 21.07.2023, якою, зокрема, внесли зміни до Додатку №3 щодо розміру винагороди позивача-ліцензіата за третій період користування, а саме зменшили розмір винагороди до суми 651661,20 грн.

В подальшому сторони підписали також додаткову угоду №7 від 25.03.2024, якою знову внесли зміни до Додатку №3 щодо розміру винагороди позивача-ліцензіата за третій період користування (з урахуванням раніше вже підписаної додаткової угоди №6), а саме додатково зменшили розмір винагороди, а саме до суми 349456,80 грн.

На виконання умов ліцензійного договору позивач передав, а відповідач отримав відповідні ліцензії, про що свідчать наступні акти приймання-передачі ліцензій:

- акт від 07.09.2022 №UA-PSI-105421 на суму 1386003,90 грн (за другий період користування);

- акт від 29.11.2023 №UA-PSI-109802 на суму 651661,20 грн (за третій період користування).

Водночас, сторони скористались передбаченою пунктом 2 додатковоъ угоди №5 від 07.09.2022 можливістю зменшення вартості ліцензій (розміру винагороди позивача-ліцензіата) шляхом оформлення сторонами Акта корегування винагороди до відповідного Акта приймання-передачі ліцензій, а саме оформили такі акти корегування:

- акт корегування від 18.10.2022 до акта від 07.09.2022 №UA-PSI-105421 на суму 1386003,90 грн (за другий період користування). Цим актом корегування від 18.10.2022 сторони спочатку зменшили розмір винагороди позивача-ліцензіата за другий період користування (1386003,90 грн в акті від 07.09.2022 №UA-PSI-105421) на 257249,00 грн (сума корегування, яка зменшує), встановивши таким чином розмір винагороди позивача-ліцензіата за другий період користування в сумі 1128754,90 грн;

- акт корегування від 10.08.2023 до акта від 07.09.2022 №UA-PSI-105421 з урахуванням акта корегування від 18.10.2022 (за другий період користування). Цим актом корегування від 10.08.2023 сторони додатково до вже зменшеного розміру винагороди позивача-ліцензіата за другий період користування (1386003,90 грн в акті від 07.09.2022 №UA-PSI-105421 та 1128754,90 грн в акті корегування від 18.10.2022) ще зменшили розмір цієї винагороди на 1023112,90 грн (сума корегування, яка зменшує), встановивши таким чином остаточний розмір винагороди позивача-ліцензіата за другий період користування в сумі 105642,00 грн;

- акт корегування від 30.04.2024 до акта від 29.11.2023 №UA-PSI-109802 на суму 651661,20 грн (за третій період користування). Цим актом корегування від 30.04.2024 сторони зменшили розмір винагороди позивача-ліцензіата за третій період користування (651661,20 грн в акті від 29.11.2023 №UA-PSI-109802) на 302204,40 грн (сума корегування, яка зменшує), встановивши таким чином остаточний розмір винагороди позивача-ліцензіата за третій період користування в сумі 349456,80 грн.

З урахуванням умови пункту 6 Додатку №3 (відповідно до якої визначена сторонами винагорода позивачу-ліцензіату за другий та третій періоди користування підлягала сплаті відповідачем-субліцензіатом у строк 30 банківських днів з дати Акта приймання-передачі ліцензій за відповідний період) винагорода позивача-ліцензіата за другий період користування підлягала сплаті відповідачем в строк до 19.10.2022, враховуючи підписаний 07.09.2022 акт приймання-передачі ліцензій.

Відповідач винагороду позивача-ліцензіата за другий період користування (з урахування її корегування до остаточного розміру 105642,00 грн) сплатив повністю, але із затримками щодо строку сплати, а саме: сплатив позивачу винагороду 27.03.2024 в сумі 29000,00 грн (платіжною інструкцією №810), 18.07.2024 - в сумі 48480,86 грн (платіжною інструкцією №1692) та 16.08.2024 в сумі 28161,14 грн (платіжною інструкцією №1935). Всього таким чином винагороду за другий період користування за ліцензійним договором в загальній сумі 105642,00 грн відповідач оплатив позивачу повністю (29000+48480,86+28161,14 = 105642).

З урахуванням умови пункту 6 цього Додатку №3 щодо строку сплати винагороди винагорода позивача-ліцензіата за третій період користування підлягала сплаті в строк до 10.01.2024, враховуючи підписаний 29.11.2023 акт приймання-передачі ліцензій.

Відповідач винагороду позивача-ліцензіата за третій період користування (з урахування її корегування до остаточного розміру 349456,80 грн) сплатив лише частково в сумі 21850,00 грн, а саме платіжною інструкцією №1936 від 16.08.2024. Всього таким чином заборгованість відповідача по оплаті винагороди за третій період користування за ліцензійним договором (основний борг) становить 327606,80 грн (349456,80 21850 = 327606,80).

У пред`явленому до відповідача позові у цій справі №911/938/25 позивач просить суд стягнути з відповідача 327606,80 грн основного боргу, 43416,15 грн 3% річних, 114042,81 грн інфляційних втрат, 41664,63 грн пені та 138600,39 грн штрафу за ліцензійним договором.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку укладеному між сторонами субліцензійному договору від 30.07.2018 №1807364SLM (тут і далі субліцензійний договір), суд виходить з того, що між сторонами на підставі вказаного правочину виникли майнові правовідносини за субліцензійним договором, який є різновидом ліцензійного договору.

Так, пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1109 Цивільного кодексу України у випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права pacta sunt servanda, відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт передачі ліцензій позивачем відповідачу за субліцензійним договором та виникнення у зв`язку з цим обов`язку у відповідача по сплаті винагороди за третій період користування (в сумі 349456,80 грн з урахуванням проведеного сторонами корегування) та простроченого основного боргу в сумі 327606,80 грн підтверджується наявними у справі письмовими доказами, які відповідачем не спростовані.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами ліцензійного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повної сплати винагороди за надане право користування програмним продуктом (комп`ютерними програмами) за третій період користування, в зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 327606,80 грн (основний борг). Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав, вимог позивача не спростував.

Таким чином, оскільки строк оплати винагороди позивачу за ліцензійним договором настав, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано доводів позивача в частині наявності простроченого основного боргу відповідача перед позивачем в сумі 327606,80 грн, то суд дійшов висновку, що основний борг в сумі 327606,80 грн матеріалами справи підтверджений та підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо сплати винагороди за надане право користування програмним продуктом (комп`ютерними програмами), позивач просить суд стягнути з відповідача також 43416,15 грн 3% річних (за періоди прострочення сплати винагороди сукупно з 20.10.2022 по 13.02.2025), 114042,81 грн інфляційних втрат (за періоди прострочення сукупно з 20.10.2022 по 28.02.2025), 41664,63 грн пені (за періоди прострочення сукупно з 15.03.2024 по 09.07.2024), а також 138600,39 грн штрафу в розмірі 10% від винагороди, яка була визначена в акті приймання-передачі ліцензій від 07.09.2022 №UA-PSI-105421 на суму 1386003,90 грн (за другий період користування).

Вирішуючи спір в цій частині вимог, суд зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Факт виникнення у відповідача прострочення по сплаті винагороди за другий період користування та за третій період підтверджується наявними у справі доказами, які відповідачем не спростовані.

Водночас виконані позивачем розрахунки 43416,15 грн 3% річних, 114042,81 грн інфляційних втрат, 41664,63 грн пені та 138600,39 грн штрафу, в основу яких покладений первісно визначений сторонами в Додатку №3 розмір винагороди позивача, не відповідають обставинам справи, а саме не враховують, що позивач та відповідач в подальшому скорегували розмір винагороди позивача шляхом її зменшення, про що ними були складені відповідні акти корегування, а саме:

- акт корегування від 18.10.2022 та акт корегування від 10.08.2023 до акта від 07.09.2022 №UA-PSI-105421. Цими актами сторони встановили розмір винагороди позивача-ліцензіата за другий період користування в сумі 105642,00 грн;

- акт корегування від 30.04.2024 до акта від 29.11.2023 №UA-PSI-109802. Цим актом корегування сторони встановили розмір винагороди позивача-ліцензіата за третій період користування в сумі 349456,80 грн.

Позивач при виконанні цих розрахунків 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу помилково не врахував, що за своєю природою укладений між сторонами субліцензійний договір є оплатним договором.

Оплатним визнається договір, за яким сторона має одержати плату чи інше зустрічне надання за виконання своїх обов`язків.

Отже, зустрічне надання в даному договорі зі сторони відповідача полягає в обов`язку надати (сплатити) позивачу винагороду в певному розмірі за надання ліцензій.

При цьому пунктом 2 додаткової угоди №5 від 07.09.2022 до субліцензійного договору сторони передбачили можливість за взаємною згодою зменшити вартість ліцензій (розмір винагороди позивача-ліцензіата), який первісно був погоджений в Додатку №3, шляхом оформлення сторонами Акта корегування винагороди.

Отже, той факт, що сторони в процесі виконання договору декілька разів переглядали розмір винагороди позивача в бік її зменшення (шляхом оформлення актів корегування) не означає виникнення у відповідача-субліцензіата внаслідок такого перегляду розміру винагороди нового обов`язку по сплаті вартості ліцензій (винагороди). Перегляд сторонами розміру винагороди, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу в якості зустрічного надання, є по суті переглядом (в даному випадку в бік зменшення) обсягу зустрічного надання, яке підлягаю наданню однією стороною договору (в даному випадку відповідачем-субліцензіатом позивачу).

Перегляд сторонами розміру винагороди в бік її зменшення не є прощенням (частковим прощенням) позивачем основного боргу відповідача по сплаті винагороди, а є зменшенням самого розміру винагороди, що підлягав сплаті відповідачем позивачу в якості зустрічного надання.

В силу досягнутої сторонами домовленості про зменшення розміру винагороди позивача розмір грошового зобов`язання, яке підлягало сплаті відповідачем на користь позивача в якості такої винагороди, є зменшеним з моменту виникнення у позивача самого права на винагороду безвідносно до тієї дати, в яку сторони досягли домовленості про зменшення розміру винагороди за договором.

Отже, нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу необхідно здійснити з урахуванням остаточно погодженого сторонами розміру винагороди (враховуючи взаємну та добровільну домовленість сторін про зменшення розміру винагороди позивача, первісно визначеного в Додатку №3) та прострочення відповідача по сплаті винагороди, а саме:

Таблиця 1. Розмір основного зобов`язання та його сплата (часткова сплата):

Період ліцензіїВартість ліцензії в Акті та Додатку №3АктСтрок сплатиАкт корегу-ванняВартість ліцензії з урахуванням акта корегуванняСплаченоСума оплати
Другий період користування з 01.08.22 по 31.07.231386003,90 грнАкт №UA-PSI-105421 від 07.09.2022До 19.10.2022Акт №UA-PSC-100198 від 18.10.4,90 грн27.03.2024 платіж. інстр. №81029 000,00 грн
Акт №UA-PSC-100455 від 10.08.2023105 642,00 грн18.07.2024 платіж. інстр. №169248 480,86 грн
16.08.2024 платіж. інстр. №193528 161,14 грн
Всього за другий період:До 19.10.,00 грн105642,00 грн
Третій період користування з 01.08.23 по 31.07.24651 661,20 грн.Акт № UA-PSI109802 від 29.11.2023До 10.01.2024Акт № UA-PSC-100595 від 30.04.,80 грн 16.08.2024 платіж. інстр №193621 850,00 грн
Всього за третій період :До 10.01.,80 грн21850,00 грн

Таблиця 2. Розмір 3% річних та інфляційних втрат в межах заявленого позивачем періоду нарахування:

Період ліцензіїВартість ліцензії з урахуванням акта корегуванняСтрок сплатиЗаявлені періоди простроченняСума основного боргу в періоді прострочення3% річнихІнфляційні
Другий період користування з 01.08.22 по 31.07.23105 642,00 грнДо 19.10.2022З 20.10.2022 по 27.03.4 556,468 286,41
З 28.03.2024 по 18.07.29,882 313,69
З 19.07.2024 по 15.08.202428161,1464,630
Третій період користування з 01.08.23 по 31.07.24349 456,80 грнДо 10.01.2024З 11.01.2024 по 16.08.,806 273,0417 072,57
З 17.08.2024 по 13.02.,804 863,6329 189,15 (по 28.02.2025)
Всього:327606,8016467,64 56861,82

Таблиця 3. Розмір штрафу:

Ставка штрафу від розміру винагородиРозмір винагороди з урахуванням Акта корегуванняРозрахунок штрафуРозмір штрафу
10%105642,00 грн10 % х 105642,00 = 10564,2010564,20 грн

Таблиця 4. Розмір пені в межах заявленого позивачем періоду нарахування:

Заявлений період простроченняСума боргу в періодіПеня
З 15.03.2024 по 09.07.,8030715,92

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч.2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 327606,80 грн основного боргу, 30715,92 грн пені, 16467,64 грн 3% річних, 56861,82 грн інфляційних втрат та 10564,20 грн штрафу.

Крім того, на підставі відповідного клопотання позивача, що міститься в позовній заяві, суд в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України зазначає в цьому рішенні про те, що 3% річних підлягають нарахуванню на фактичну (не сплачену) суму основного боргу в розмірі 327606,80 грн, починаючи з 14.02.2025 до повної сплати суми основного боргу за такою формулою: С х 3 х Д/365/100 (де С - несплачена сума основного боргу, 3 3% річних, Д - кількість днів прострочення, 365 кількість днів у році).

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 10406,37 грн платіжною інструкцією №184 від 14.03.2025 та понесені витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 26600,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем в якості доказів надано:

- копію договору від 29.01.2025 про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем як клієнтом та адвокатським об`єднанням «ВіннерЛекс» ;

- додаток №1 від 10.02.2025 до вказаного договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого гонорар адвокатського об`єднання «ВіннерЛекс» за надання професійної правничої допомоги у справі є фіксованим та становить 26600,00 грн. Гонорар сплачується в такому порядку: 50% сплачується авансом, 50% - протягом 5-ти днів від дати надходження повного тексту судового рішення у справі;

- копію платіжної інструкції від 12.02.2025 №109 на суму 13300,00 грн про сплату позивачем адвокатському об`єднанню «ВіннерЛекс» авансом 50% гонорару;

- копію ордера адвоката, виданого 17.03.2025 адвокатським об`єднанням «ВіннерЛекс» на представництво інтересів позивача в суді.

Відповідно до частини 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Подані позивачем докази відповідачем не спростовані та документально підтверджують понесення позивачем судових витрат у зв`язку із розглядом справи, а саме судового збору в сумі 10406,37 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 26600,00 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 10406,37 грн та на професійну правничу допомогу в сумі 26600,00 грн відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме:

- в сумі 5306,60 грн судового збору (665330,78 х 0,015 х 0,8 х (327606,80 + 30715,92 + 16467,64 + 56861,82 + 10564,20) : 665330,78 = 7983,97 х 442216,38 : 665330,78 = 5306,60) та

- в сумі 17679,86 грн витрат на професійну правничу допомогу (26600 х 442216,38 : 665330,78=17679,86).

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СофтверВАН Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення 327606,80 грн основного боргу, 41664,63 грн пені, 43416,15 грн 3% річних, 114042,81 грн інфляційних втрат та 138600,39 грн штрафу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СофтверВАН Україна» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4б, ) 327606 (триста двадцять сім тисяч шістсот шість) грн 80 коп. основного боргу, 30715 (тридцять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн 92 коп. пені, 16467 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн 64 коп. 3% річних, 56861 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят одну) грн 82 коп. інфляційних втрат, 10564 (десять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн 20 коп. штрафу, 17679 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн 86 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 5306 (п`ять тисяч триста шість) грн. 60 коп. судового збору.

3. Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 26.06.2025 в справі №911/938/25, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу в розмірі 327606,80 грн, починаючи з 14.02.2025 до повної сплати суми основного боргу за такою формулою: С х 3 х Д/365/100 (де С - несплачена сума основного боргу, 3 3% річних, Д - кількість днів прострочення, 365 кількість днів у році) та стягнути вказану суму нарахованих процентів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СофтверВАН Україна» (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4б, ).

4. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СофтверВАН Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» в частині стягнення 10948,71 грн пені, 26948,51 грн 3% річних, 57180,99 грн інфляційних втрат та 128036,19 грн штрафу відмовити.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2025.

Суддя О.О. Третьякова