ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1486/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149; ідент. код 00131954);

до Національної академії Національної гвардії України (61001, м. Харків, м-н Захисників України, 3; ідент. код 08610502);

про стягнення 93 233,20 грн

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Харківобленерго", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Національної академії Національної гвардії України, про стягнення заборгованості за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 17161 від 01.01.2019 у розмірі 93 233,20 грн. Відповідно до позовної заяви ціна позову станом на 01.04.2024 складається з: 48 847, 09 грн боргу за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії у січні, лютому 2022 року; 4 826, 61 грн - 3% річних, нарахованих на заборгованість з оплати послуг з розподілу електричної енергії; 39 559, 60 грн - інфляційних збитків, нарахованих на заборгованість з оплати послуг з розподілу електричної енергії. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.05.2025 прийнято позовну заяву АТ "Харківобленерго" до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1486/25. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача, що разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.05.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Сторони про факт відкриття провадження у справі № 922/1486/25 та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права були повідомлені в порядку приписів ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України шляхом направлення ухвали від 05.05.2025 в електронній формі до Електронного кабінету позивача та відповідача із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. У даному випадку позивач та відповідач отримали ухвалу суду 08.05.2025.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, п. 2 ст. 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.

06.06.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 135092), в якому відповідач просить прийняти відзив до розгляду, наголошуючи на тому, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, посилаючись на триваючу широкомасштабну збройну агресію Російської Федерації проти України та переведенням Національної академії Національної гвардії України на функціонування в умовах особливого періоду. Відповідач наголошує, що прострочення відбулось у зв`язку з тим, що поблизу Харкова перебували ворожі сили до вересня 2022 року, бюджетні кошти були всі спрямовані на оборону міста, бюджетні кошти для вчасної сплати за комунальні послуги не були виділені Головним управлінням Національної гвардії України, яке є розпорядником бюджетних коштів. А, відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом «Про Державний бюджет України». А відтак, Національною академією Національної гвардії України було сплачено оплату послуг у грудні 2022 року. У 2025 році Національна академія Національної гвардії України не може сплатити борг за надані послуги, отримані у 2025 році. За таких підстав, відповідач наполягає, що сума у розмірі 4 826,61 3 % річних та сума у розмірі 39 559,60 грн інфляційних збитків, нарахованих на заборгованість із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії є безпідставними.

Позивачем 11.06.2025 за вх. № 13887 подано до суду відповідь на відзив, згідно якої останній наголошує на правомірності позовних вимог позивача, оскільки виходячи з приписів ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України боржник не звільняється від виконання своїх обов`язків через відсутність у нього необхідних коштів. Позивач звертає увагу, що Конституційний Суд України в рішенні від 09.07.07р. №6-рп/2007 КСУ вказав на те, що держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у своєї постанові № 911/4249/16 від 17.04.2018, пославшись на рішення Європейського суду з прав людини, зробила з цього приводу наступний правовий висновок: «п. 59 ЄСПЛ у п. 48 рішення від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» та в п. 40 рішення від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Крім того, правова позиція про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові ВСУ від 22.03.17р. у справі №3-77гс17, у постановах КГС у складі ВС від 27.03.18р. у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові ВП ВС від 10.04.18 у справі №12-46гс18, та у справі № 911/4249/16.

Враховуючи те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому судом враховано, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя. Згідно з ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ. Наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 також визначено, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Отже, виходячи з нормативних актів, які були прийняті, режим роботи кожного конкретного суду визначається окремо, з урахуванням ситуації, що склалась у регіоні, суд у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів, оперативно приймає рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ при цьому уникаючи надмірного формалізму.

Також Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У місті Харкові, де розташований Господарський суд Харківської області, постійно оголошуються повітряні тривоги, під час яких суддя та працівники апарату суду мають перебувати в укриттях з метою уникнення загрози життю та здоров`ю.

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23).

Відповідно до наведених приписів судами запроваджено локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал "повітряна тривога" та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

При цьому обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі № 910/2116/21 (910/12050/21).

На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу, що враховуючи наявність загрози, у зв`язку зі збройною агресією збоку РФ, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, постійні тривоги, які впливають на виготовлення процесуальних документів, наявної беззаперечної та відкритої інформації щодо постійних обстрілів міста Харкова та Харківської області, суд був вимушений вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи встановленого ст. 248 ГПК України, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив таке.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 1446 Акціонерне товариство Харківобленерго є оператором системи розподілу (надалі - ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території м. Харкова та Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між ОСР, електропостачальниками та споживачами (разом - Учасники роздрібного ринку), є зокрема, Закон України Про ринок електричної енергії (далі - Закон), Кодекс систем розподілу (далі - КСР), затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Постанова № 312), в яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін.

Доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються ОСР з 01.01.2019 усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір), який укладається між Товариством та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті АТ Харківобленерго: www.oblenergo.kharkov.ua.

Договір споживача з розподілу вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання та/або сплати за рахунком, який надсилається одночасно з Договором споживача про розподіл та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії ( п. 4 Постанови 312, п.п. 1.2.15, п.п. 2.1.6 ПРРЕЕ)).

Як убачається з матеріалів справи, Національна академія Національної гвардії України (відповідач, споживач), відповідно до п. 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 312, пп. 1.2.15, 2.1.6 ПРРЕЕ шляхом сплати за рахунком (квитанцією) та продовження споживання з 01.01.2019 електричної енергії, приєдналось до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 17161, що діє з 01.01.2019 (далі Договір № 17161) на умовах договору про постачання електричної енергії № 17161 від 11.02.2004.

Відповідно до п.1.1. Договору, цей Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (далі - Споживач) як послуги Оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору.

Згідно п. 11.1 договору цей Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно із п.п. 5.1.1 глави V ПРРЕЕ та п. 7.1 Договору оператор системи має право на отримання своєчасної оплати на надання послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.

Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію зазначаються у додатку № 3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» (далі Додаток № 3.1) до договору про постачання електричної енергії № 17161 від 11.02.2004.

Отже, облік розподіленої електричної енергії, що здійснюється відповідно до умов Договору № 17161 обліковується приладами обліку, що погоджені з відповідачем.

Порядок розрахунків за надані послуги з розподілу електричної енергії та забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, визначається Додатком № 4 «Порядок розрахунків» до Договору № 17161, що відповідає умовам підписаного споживачем 30.08.2017 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору про постачання електричної енергії № 17161 від 11.02.2004.

Відповідно до п. 1 Додатка № 4 «Порядок розрахунків» до Договору (далі -Додаток № 4), розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Відповідно до п. 6 Додатка № 4, рахунки на послугу з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електричної енергії надаються Споживачу Оператором системи протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах Оператора системи. В разі неотримання Споживачем рахунків Оператор системи направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення. Рахунки на послугу з розподілу електричної енергії та за перетікання реактивної електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Разом з тим, п. 7 Додатку № 4 передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати перетікання реактивної електричної енергії, передбачених п. 5 даного Порядку, Оператор системи проводять нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування та 3 % річних, від суми боргу, за кожен день прострочки, у тому числі за день оплати. Суми пені, 3 % річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання Споживачем.

За твердженням позивача, на виконання умов Договору позивачем надавались відповідачу наступні послуги з розподілу електричної енергії, серед іншого, протягом січня 2022 року - лютого 2022 року, а саме:

- у січні 2022 року надано послуги обсягом 170 637 кВт*г, що підтверджується актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії. На підставі проведених нарахувань у вказаному місяці, відповідачу надано рахунок на оплату наданих послуг з розподілу електричної енергії за відповідний місяць, строк оплати якого встановлено до 15.02.2022. Зазначений рахунок отримано представником Відповідача у структурному підрозділі АТ "Харківобленерго";

- у лютому 2022 року надано послуги обсягом 132 106 кВт*г, що підтверджується актом про обсяги розподіленої електричної енергії, актом приймання передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії. На підставі проведених нарахувань у вказаному місяці, відповідачу надано рахунок на оплату наданих послуг з розподілу електричної енергії за відповідний місяць, строк оплати якого встановлено до 12.07.2022. Зазначений рахунок надіслано відповідачу поштовим зв`язком.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем, 31.03.2021 підписано Договір № 17161 про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (далі - Додаток № 10), що одночасно є Додатком №10 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 17161 від 01.01.2019.

Позивачем, на виконання Додатку № 10 були надані послуги відповідачу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, а саме:

- у січні 2022 року надано послуги обсягом 16 743 кВт*г, що підтверджується розрахунком нарахувань за ПРЕЕ, актом приймання передачі про перетікання реактивної електричної енергії. На підставі проведених нарахувань у вказаному місяці, відповідачу надано рахунок на оплату наданих послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за відповідний місяць на суму 82 790,03 грн, строк оплати якого встановлено до 17.02.2022. Зазначений рахунок отримано представником відповідача у структурному підрозділі АТ "Харківобленерго".

- у лютому 2022 року надано послуги обсягом 12 962 кВт*г, що підтверджується розрахунком нарахувань за ПРЕЕ, актом приймання передачі про перетікання реактивної електричної енергії. На підставі проведених нарахувань у вказаному місяці, відповідачу надано рахунок на оплату наданих послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за відповідний місяць на суму 59 341,94 грн., строк оплати якого встановлено до 29.06.2022. Зазначений рахунок надіслано відповідачу поштовим зв`язком.

Позивач наголошує та не спростовано відповідачем, що заперечення від відповідача стосовно обсягу нарахувань за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії на адресу позивача не надходили.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що оплата за надані послуги з перетікання реактивної енергії здійснена частково та з порушенням строків, встановлених у рахунках, що є порушенням умов положення Додатку № 4. А саме відповідачем оплату за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за січень, лютий 2022 року сплачено 27.12.2022 у сумі 93284,88 грн з ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією № 4955 (а.с. 53).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено та не спростовано відповідачем, що АТ Харківобленерго належним чином виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 17161 та договору № 17161 про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії від 31.03.2021, зокрема, надано у повному обсязі послуги споживачу у період січень - лютий 2022. Однак, в порушення умов договору, зокрема, Додатку № 4, № 10 Порядку розрахунків до договору оплату за надані послуги на підставі виставлених рахунків відповідачем здійснено з порушенням строку та не у повному обсязі. Зокрема за відповідачем обліковується заборгованість у суму 48 847,09 грн за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії.

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявну заборгованість та здійснення відповідач оплат не своєчасно, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом, позивачем одночасно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача:

- 4 826, 61 грн 3 % річних, які нараховані за прострочення відповідачем термінів оплати суми боргу за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії на суму заборгованості 188379,14 грн за період з 18.02.2022 по 27.12.2022;

- 39559,60 грн інфляційних збитків, які нараховані за прострочення відповідачем термінів оплати суми боргу за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії на суму заборгованості 188379,14 грн за період з березня 2022 по грудень 2024.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи установлено, що АТ Харківобленерго є оператором системи розподілу, який відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1446 та положень п. 13 розділу XYII Закону з 01.01.2019 здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Згідно з Законом та ПРРЕЕ учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Матеріалами справи підтверджено виникнення між сторонами договірних правовідносин з надання позивачем послуг відповідачу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за період січень 2022 - лютий 2022. При цьому відповідачем не спростовано, що за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії оплата здійснена відповідачем з порушенням строків здійснення таких оплат та не у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що за результатами розрахункових періодів та на підставі узгоджених документів, оператором системи розподілу надані споживачу акти приймання-передачі, акти про обсяги розподіленої електричної енергії, рахунки на оплату отримувалися представниками Споживача або такі документи направлялися на його поштову адресу.

Отже, судом встановлено, що зобов`язання за спірний період здійснені відповідачем з порушенням строків здійснення таких оплат.

У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач викладені позивачем обставини не спростував, доказів належної та своєчасної оплати заборгованості не надав.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за надані послуги із забезпечення перетікання реактивної електричної енергії за лютий 2022 року у розмірі 48 847,09 грн, як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого відповідачем.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Нарахування 3% річних та інфляційних здійснено позивачем на заборгованість за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії з оплати послуг з розподілу електричної енергії № 17161 від 01.01.2019 за січень 2022 у сумі 188379,14 грн, відповідно до п. 7 додатку № 4 Порядок розрахунку № 2 до Договору, яким визначено, що у разі порушення строків оплати за перетікання реактивної електричної енергії, передбачених п. 7 даного порядку, споживач сплачує оператору системи розподілу 3% річних та інфляційні від суми боргу, за кожен день прострочи, у тому числі за день оплати.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних витрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок, здійснений внаслідок прострочення строків оплати вартості послуг з розподілу електричної енергії за січень 2022, відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заявлених 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані позивачем послуги, критично оцінюється судом, оскільки Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Наведений висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. За приписами ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

До того ж, ст. 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, а тому самі лише обставини, пов`язані з відсутністю у відповідача коштів, не виправдовують його як споживача (платника) за договором та не заперечують обов`язку такого учасника, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

З огляду на викладене, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати заборгованості.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, суд дійшов висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог Акціонерного товариства "Харківобленерго".

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 2422,40 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національної академії Національної гвардії України (61001, м. Харків, м-н Захисників України, 3; ідент. код 08610502) на користь АТ "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка 149; ) 48 847,09 грн заборгованості за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за лютий 2022; 4 826,61 грн 3 % річних, нарахованих на заборгованість з оплати послуг з розподілу електричної енергії; 39 559, 60 грн інфляційних збитків, нарахованих на заборгованість з оплати послуг з розподілу електричної енергії та 2422,40 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "04" серпня 2025 р.

Суддя М.І. Шатерніков