cправа № 910/7722/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючий), Власова Ю. Л., Колос І. Б.,
розглянув у порядку письмового провадження
заяву Корпорації "ТСМ Груп" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції у справі № 910/3254/24
за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025
за позовом Корпорації "ТСМ Груп"
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 5 999 623,01 грн
та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
до Корпорації "ТСМ Груп"
про визнання договору розірваним, зобов`язання вчинити певні дії та
стягнення 14 893 536,84 грн,
1. Корпорація "ТСМ Груп" (далі - Корпорація, позивач за первісним позовом) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Товариство, відповідач за первісним позовом, скаржник) про стягнення 4 210 159,20 грн заборгованості, 3% річних у розмірі 264 872,09 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 524 591,72 грн. Також просила суд стягнути з Товариства на свою користь судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи.
2. Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.06.2024 прийняв до розгляду позовну заяву Корпорації та відкрив провадження у справі; вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначив справу у підготовчому засіданні.
3. Товариство подало зустрічний позов (з урахуванням зави про уточнення позовних вимог) у якому просило суд визнати договір розірваним; стягнути з Корпорації 3 294 858 грн безпідставно набутих коштів, 7 000 144,20 грн - пені та 2 722 278,86 грн - штрафу за порушення строків виконання робіт та зобов`язати позивача за первісним позовом вчинити дії щодо прийняття від Товариства обладнання на суму 7 505 017,20 грн. Товариство також просило суд покласти на Корпорацію понесені ним по справі судові витрати.
4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2024 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
6. Північний апеляційний господарський суд постановою від 13.03.2025 (колегія суддів: Коротун О. М., Сулім В. В., Гаврилюк О. М.) апеляційну скаргу Корпорації задовольнив, рішення суду першої інстанції у цій справі скасував; ухвалив нове рішення, яким первісний позов задовольнив та відмовив у задоволенні зустрічного позову. Стягнув з Товариства на користь Корпорації 4 210 159,20 грн основного боргу, 264 872,09 грн 3 % річних, 1 5244 591,72 грн інфляційних втрат; здійснив розподіл судових витрат та стягнув з Товариства на користь Корпорації 421 566,96 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції. Заяву Корпорації про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково та стягнув з Товариства на його користь 60 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої та апеляційної інстанції; в решті задоволення заяви Корпорації - відмовив.
7. Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі № 910/7722/24 скасувати в повному обсязі, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2024 у справі № 910/7722/24 залишити без змін.
8. Верховний Суд постановою від 29.07.2025 у цій справі касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрив. Касаційну скаргу Товариства у частині підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України, залишив без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 зі справи № 910/7722/24 - без змін.
9. Корпорація (заявник) у відзиві на касаційну скаргу заявила також про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. До відзиву на касаційну скаргу та клопотання позивачем за первісним позовом додано такі документи: копію адвокатського ордеру Серії АЕ № 1156118; копію додатку від 25.04.2025 № 147 до договору про надання правової допомоги від 05.08.2021 (далі - Договір); копію платіжної інструкції від 29.04.2025 № 1714; копії квитанцій про доставку відзиву із доданими до нього документами до зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІКС Товариству та його представнику.
10. Відповідно до положень частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
11. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 ГПК України).
12. За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
13. Частиною тринадцятою статті 8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
14. Розглянувши заяву Корпорації та дослідивши матеріали цієї справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла таких висновків.
15. В силу приписів статей 59, 131 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу для надання якої в Україні діє адвокатура, а стаття 16 ГПК України вказує на те, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
16. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
17. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
18. Суд зазначає, що принцип в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
19. Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).
20. У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.
21. Як вже зазначено вище Корпорація у поданому до Верховного Суду відзиві зробила відповідну заяву, визначила понесену суму судових витрат у розмірі 38 700,00 грн та надала докази понесення витрат, а також докази надсилання такої заяви Товариству та його представнику.
22. З огляду на, що Верховний Суд дійшов висновку, що Корпорацією заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку, межах та у строк, які визначені чинним законодавством і заявником дотримано вимоги, передбачені статтями 80, 124, 126, 129 ГПК України.
23. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
24. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
25. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
26. Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
27. Суд враховує, що представник Товариства у судовому засіданні 29.07.2025 заперечував щодо заяви Корпорації та просив Суд відмовити у її задоволенні або зменшити розмір заявлених позивачем за первісним позовом судових витрат.
28. Так, у вирішенні заяви Корпорації Верховний Суд виходить з того, що за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
29. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
31. Колегія суддів касаційної інстанції також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
32. Частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначають випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
33. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
34. Верховний Суд неодноразово вказував, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
35. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
36. Верховний Суд неодноразово також вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
37. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
38. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
39. До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
40. У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначено, зокрема, таке: "Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи".
41. Таким чином, вирішуючи заяву / клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
42. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
43. В силу положень статті 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
44. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що надані позивачем за первісним позовом докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
45. Зокрема, у вирішенні заяви Корпорації Суд враховує, що у матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги від 05.08.2021, укладеного між Корпорацією "ТСМ Груп" (клієнт) з адвокатським об`єднанням "Віннерлекс" (адвокатське об`єднання).
46. Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правової допомоги адвокатське об`єднання зобов`язалось здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порідку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити відповідно до умов договору надану правову допомогу та витрати, пов`язані з виконанням договору. Згідно з пунктом 1.2 договору конкретний вид та обсяг правової допомогу за договором сторонами зазначається в специфікації, що є невід`ємним додатком до договору, яка відображає доручення клієнта адвокатському об`єднанню на надання певної правової допомоги та її вартість відповідно до такого обсягу.
47. Відповідно до пункту 4.2 договору сторони погоджують, що обчислення та сплата гонорару (вартості послуг) за договором буде здійснюватися відповідно до специфікації та складених на підставі неї рахунків. При цьому клієнт зобов`язується здійснити попередню виплату гонорару (вартості послуг) адвокатського об`єднання у розмірі оплати 100% вартості правової допомоги, обчисленої у специфікації.
48. Суд також враховує, що опис наданих адвокатом послуг міститься у специфікації від 25.04.2025, яка є додатком № 147 до Договору (наявний у матеріалах справи / поданий до суду першої інстанції), згідно з яким до складу вартості послуг входить надання такої правової допомоги (послуг) у суді касаційної інстанції:
- підготовка та складання відзиву на касаційну скаргу Товариства та всіх інших необхідних процесуальних документів;
- участь в судових засіданнях;
- вчинення інших необхідних процесуальних дій в інтересах Клієнта.
Ціна (вартість) вказаної вище правничої допомоги Адвокатського об`єднання "ВіннерЛекс" відповідно до умов специфікації від 25.04.2025, яка є додатком № 147 до Договору становить 38 700,00 грн.
49. Суд відзначає дати документів, які надані на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи правову природу цих документів, умов Договору, сутність представництва у суді.
50. Так, у матеріалах справи міститься, зокрема, відзив Корпорації на касаційну скаргу Товариства, підписаний представником позивача за первісним позовом (адвокатом Носиком Б. М.), у якому останній заперечував проти доводів скаржника та просив Суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 - без змін як таку, що ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права. У судовому засіданні, яке відбулося 29.07.2025 у місті Києві, інтереси Корпорації у суді касаційної інстанції в режимі відеоконференції представляв адвокат Носик Б. М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 30.09.2022 Серії АЕ № 1156118 та адвокат Вінниченко О. О. (в залі суду) на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 02.12.2024 Серії АЕ № 1339082.
51. Разом із тим Верховний Суд наголошує, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
52. Водночас, Суд враховує, що (1) правова позиція Корпорації з моменту подачі позову до суду стала і не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанціях, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, (2) адвокат Носик Б. М. надавав правову допомогу Корпорації у суді першої та апеляційної інстанцій, а тому, відповідно, обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають, а отже, на переконання Суду, розмір гонорару, визначений стороною та адвокатським об`єднанням, є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності та реальності.
53. Таким чином, керуючись зазначеними у пунктах 30-40 цієї додаткової постанови критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши клопотання Корпорації та документи щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів касаційної інстанції, з огляду на міркування, викладені у цій додатковій постанові, дійшла висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 7 800,00 грн на Товариство, та покладення витрат лише у розмірі 30 000 грн.
54. Враховуючи наведене, оцінивши доводи заяви про стягнення судових витрат, а також заперечення Товариства, виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, та керуючись статтями 2, 123, 80, 73, 75-79, частиною четвертою статті 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з Товариства на користь Корпорації 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви Суд не покладає такі витрати на відповідача за первісним позовом.
Керуючись статтями 2, 123, 126, 129, 221, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Корпорації "ТСМ Груп" про стягнення судових витрат у справі № 910/7722/24 задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп" витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн.
3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. У задоволенні іншої частини заяви Корпорації "ТСМ Груп" про стягнення судових витрат у справі відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя І. Бенедисюк
Суддя Ю. Власов
Суддя І. Колос