ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1825/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 58, БЦ "Астарта", 9 поверх);
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтек сервіс Україна" (61004, м. Харків, Набережна Нетіченська, 14),
про стягнення коштів у розмірі 20 528, 00 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд", м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтек сервіс Україна", м. Харків, про стягнення збитків у розмірі 20 528, 00 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1825/25. Розгляд справи № 922/1825/25 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу у строк, протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження, надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зокрема, ч. 5 ст. 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У даному випадку клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Ч. 1 ст. 251 ГПК України визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ч. 11 ст. 242 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки відповідач станом на 02.06.2025 не мав зареєстрованого електронного кабінету, ухвала про відкриття провадження у даній справі була направлена судом за адресою його місцезнаходження (місця проживання), яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61004, м. Харків, Набережна Нетіченська, 14. Однак, дана ухвала була повернута до суду з довідкою поштової установи про закінчення терміну зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, копія ухвали про відкриття провадження у справі від 02.06.2025 є врученою відповідачу.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/1825/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Однак відповідач своїм правом на участь у розгляді даного спору не скористався, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував.

Отже, матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

У зв`язку з цим суд зазначає, що згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 248 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

13.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд» (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтек Сервіс Україна» (підрядник, відповідач) було укладено договір підряду № 13/06/СЕМ, відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором підрядник зобов`язується на свій ризик виконати наступні роботи: по усунення тріщин стиків фундаментів підземних галерей та вхідних груп, а також усунення просідань проїзних шляхів до пункту вивантаження (надалі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи у відповідності з умовами цього договору.

Згідно п. 3.1. договору підряду, загальна вартість робіт за цим договором, визначається на підставі договірної ціни, що є додатком №1, який складає невід`ємну частину даного договору та становить 123 168, 00 грн у т.ч. 20 528,00 грн ПДВ.

П. 3.2.1. договору підряду передбачено, що попередня оплата у розмірі 50 % від загальної вартості робіт, що становить 61 584, 00 грн у т.ч. 10 264,00 грн ПДВ сплачується замовником на рахунок підрядника з дати підписання сторонами цього договору.

Сторони узгодили у п. 4.1. договору підряду, що підрядник зобов`язаний розпочати роботи за цим договором протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цього договору та передачі фронту робіт. Підрядник зобов`язаний виконати роботи за цим договором протягом 14 календарних днів згідно з графіком виконання робіт.

Відповідно до п. 4.4. договору підряду, закінчення робіт за договором оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з п. 4.5. договору підряду, передача виконаних робі підрядником і приймання їх замовником оформлюється актами приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в.

27.06.2023 замовник, згідно умов договору підряду на підставі рахунку № 19 від 20.06.2023, здійснив перерахування підряднику 50 % попередньої оплати в сумі 61 584, 00 грн, в т.ч. ПДВ 10 264, 00 грн.

В подальшому, за фактом виконання підрядних робіт між замовником та підрядником 07.07.2023 було укладено акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2023 року, за формою КБ-2в на загальну суму 126 168, 00 грн в т.ч. ПДВ 20 528, 00 грн.

07.07.2023 в день підписання акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2023 року, згідно умов договору підряду на підставі рахунку № 20 від 07.07.2023, замовник здійснив перерахування підряднику залишок оплати 50 % в сумі 61 584, 00 грн в т.ч. ПДВ 10 264, 00 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору підряду, у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та/або діючим законодавством України.

Згідно з п.5.8. договору, підрядник зобов`язується скласти в електронному вигляді та зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та строк, що передбачені чинним законодавством України. У разі нездійснення підрядником обов`язкової згідно з чинним законодавством України, реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН), або порушення підрядником строків чи порядку реєстрації податкових накладних або розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН, або порушення порядку заповнення податкової накладної або розрахунку коригування до податкової накладної, внаслідок чого замовник втратить право на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, підрядник зобов`язується протягом 5-ти днів з дати надання замовником письмової вимоги сплатити замовнику збитки у розмірі 20 % від вартості робіт, щодо яких повинна була бути належним чином складена та зареєстрована у ЄРПН податкова накладна або розрахунок коригування.

Таким чином, відповідно до п. 201.1 та п. 201.7 ПК України, підрядник зобовязаний був зареєструвати наступні податкові накладні в ЄРПН:

- на дату отримання передоплати (27.06.2023) - податкова накладна на суму 61 584,00 грн в т.ч. ПДВ 10 264, 00 грн.

- на дату підписання акту виконаних робіт (07.07.2023) - податкова накладна на залишкову суму 61 584, 00 грн в т.ч. ПДВ 10 264, 00 грн.

Разом з тим, станом на дату подання позовної заяви, підрядником не складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні, у зв`язку з чим замовник позбавлений можливості включити суму ПДВ у загальному розмірі 20 528, 00 грн до свого податкового кредиту, що, на думку позивача, свідчить про понесення ТОВ "Зерно-Агротрейд" збитків у зазначеній сумі та стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів, згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

За змістом ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (ст. 74, 76, 77 ГПК України).

Тобто, при заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. В свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.

Ст. 14 ПК України визначає, що податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (п. п. 14.1.178); податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п. п. 14.1.181).

У ст. 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; права й обов`язки платників податку в сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

П. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зазначених у наведеній нормі. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору підряду № 13/06/СЕМ, відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором підрядник зобов`язується на свій ризик виконати наступні роботи: по усунення тріщин стиків фундаментів підземних галерей та вхідних груп, а також усунення просідань проїзних шляхів до пункту вивантаження, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи у відповідності з умовами цього договору.

На виконання умов договору, 27.06.2023 замовник (позивач) здійснив перерахування підряднику 50 % попередньої оплати в сумі 61 584, 00 грн, в т.ч. ПДВ 10 264, 00 грн.

07.07.2023 в день підписання акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2023 року, замовник здійснив перерахування підряднику залишок оплати 50 % в сумі 61 584, 00 грн в т.ч. ПДВ 10 264, 00 грн.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 зробив правовий висновок про те, що є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд зазначає, що у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку скласти і зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивачем, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на суму 20 528, 00 грн, яка фактично є збитками позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем, а, отже, позов підлягає задоволенню.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 3 028, 00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 46 74, 76, 77, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240-242, 252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтек сервіс Україна" (61004, м. Харків, Набережна Нетіченська, 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 58, БЦ "Астарта", 9 поверх, ) збитки у розмірі 20 528, 00 грн та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 58, БЦ "Астарта", 9 поверх, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтек сервіс Україна" (61004, м. Харків, Набережна Нетіченська, 14, ).

Повне рішення складено 05.08.2025

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1825/25