УХВАЛА

м. Київ

06.08.2025Справа № 910/8619/24

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Блажівської О.Є., при секретарі судового засідання Глиняній А.С., розглянувши у судовому засіданні заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення у справі №910/8619/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» (76006, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 69; )

до Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; )

про стягнення 14 567 563,68 грн.,

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Курдюмов М.М.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Енсоль" (далі - позивач) про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованість у розмірі 12 618 558, 23 грн., 3% річних у розмірі 653 392, 16 грн., інфляційні витрати у розмірі 1 295 613, 29 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2024: Провадження у справі № 910/8619/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 14 567 563,68 грн., в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 201 291,25 грн. - закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» (76006, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 69; ) 12 417 267, 98 (дванадцять мільйонів чотириста сімнадцять тисяч двісті шістдесят сім гривень 98 коп.) - основної заборгованості; 653 392, 16 (шістсот п`ятдесят три тисячі триста дев`яносто дві гривні 16 коп.) - 3% річних та 1 295 613, 29 (один мільйон двісті дев`яносто п`ять тисяч шістсот тринадцять гривень 29 коп.) - інфляційні втрати. Стягнуто з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» (76006, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 69; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 215 497, 97 (двісті п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 97 копійок). Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на надання професійної правової допомоги у справі № 910/8619/24 - задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» (76006, м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 69; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч), 00 грн. Після набрання рішенням законної сили видати наказ. В іншій частині заяви відмовлено.

Супровідним листом Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 № 910/8619/24/962/25 справу № 910/8619/24 відправлено до Північного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024.

27.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2024 у справі № 910/8619/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» до Державного підприємства «Гарантований покупець» на термін один рік з моменту ухвалення рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2025 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2024 у справі № 910/8619/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсоль» до Державного підприємства «Гарантований покупець» на термін один рік з моменту ухвалення рішення до повернення матеріалів справи № 910/8619/24 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/8619/24 без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на її заявника - відповідача у справі.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсоль" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8619/24 задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсоль" 15 000 грн правничої допомоги, понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. У задоволенні решти заяви відмовлено. Доручено Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

17.07.2025 з Північного апеляційного господарського суду до Господарського суду міста Києва повернулася справа №910/8619/24.

22.07.2025 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 видано накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 прийнято до розгляду заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/8619/24. Розгляд справи призначено на 06.08.25.

24.07.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛЬ» надійшли заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення. У поданих запереченнях представник позивача просив здійснювати розгляд заяви про відстрочення виконання рішення без участі представника позивача.

24.07.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛЬ» надійшла заява про видачу судового наказу.

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 через систему "Електронний суд" від представника Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2024 у справі № 910/8619/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛЬ» до Державного підприємства «Гарантований покупець» на термін один рік з моменту ухвалення рішення.

Представник Державного підприємства «Гарантований покупець» обґрунтовуючи подану заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2024 у справі № 910/8619/24 зазначає наступне.

В період воєнного стану Гарантований покупець бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури. Разом з іншими учасниками ринку, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, Гарантований покупець здійснює забезпечення населення України доступною електричною енергією за фіксованим, пільговим тарифом до 31.05.2024, включно по 2,64 грн за 1 кВт/год, а з 01.06.2024 - 4,32 за 1 кВт/год.

У зв`язку з окупацією державою-агресором найбільшого об`єкту генеруючого електричну енергію в Україні - Запорізької АЕС, знищенням великої кількості об`єктів генерації електричної енергії, в т.ч. з альтернативних джерел енергії та зменшенням виробництва електричної енергії, істотно зменшилось надходження коштів у електроенергетичну галузь. З урахуванням зазначеного, Гарантований покупець на даний момент недоотримує значні суми коштів від виробників в межах виконання Положення та від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, в результаті чого Відповідач не може в повному обсязі виконувати свої поточні зобов`язання перед постачальниками універсальних послуг та виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Представник відповідача у своїй заяві просить врахувати те, що 25.02.2022 НКРЕКП було прийнято постанову №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду». Відповідно до пп. 16 п. 1 вказаної постанови Регулятором було надано настанову на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії.

З урахуванням вказаного вище нормативного регулювання, забезпечити можливість виконання рішення суду можна лише шляхом включення відповідних видатків до вартості Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та сплати її НЕК «Укренерго», вказане потребує часу для вирішення вищевказаних питань. В іншому випадку (примусове списання коштів без відстрочення виконання рішення суду) буде порушено баланс розрахунків на ринку електричної енергії, що унеможливить виконання Гарантованим покупцем своїх зобов`язань на ринку електричної енергії, зокрема виконання Положення та призведе до неможливості забезпечити безперебійне фінансування постачальників універсальних послуг, які в свою чергу не зможуть реалізовувати електричну енергію населенню за пільговим тарифом 4,32 за 1 кВт/год. Вказані вище обставини є достатньо винятковими для відстрочення виконання рішення суду. Відстрочення виконання рішення є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР. Разом з тим, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) за 9 місяців 2024 року, Гарантованим покупцем було отримано збиток у розмірі 243 787 тис. грн., отже документами останньої фінансової звітності підтверджується негативний фінансовий стан Позивача.

06.08.2025 у судове засідання з`явився представник відповідача.

06.08.2025 у судове засідання не з`явився представник позивача. Ухвала суду від 23.07.2025 була направлена позивачу в електронний кабінет системи "Електронний суд" та отримана останнім, про що свідчить повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Враховуючи викладене, позивач повідомлений належним чином про розгляд даної справи.

06.08.2025 у судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення та підтримав подану заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/8619/24.

Заслухавши позицію представника відповідача Державного підприємства «Гарантований покупець», письмові заперечення представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛЬ», розглянувши заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення у справі №910/8619/24, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР.

Неможливість виконання рішення не є тотожною неможливості виконання зобов`язання, яке є одним із способів його припинення. З огляду на це обставини, з`ясування сутності та настання яких зумовлює вирішення спору щодо права цивільного, не віднесені законом до таких, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 06.02.2025 у справі №904/1060/24 зазначила, що у статті 331 ГПК України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною третьою статті 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, ураховуючи положення частин четвертої та п`ятої статті 331 ГПК України, суд, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Ураховуючи викладене, вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 цього кодексу.

Відповідно до вказаної норми господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17.

Оскільки виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, згідно з пунктом 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, як це визначено у пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012.

Право людини на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II ). За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V ).

ЄСПЛ у рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 зазначив, що, ураховуючи що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи зумовлена затримка у виконанні рішення особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексація присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони";

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Ураховуючи викладене, недостатнім є лише факт відсутності у боржника коштів, суди обов`язково повинні враховувати інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Неможливість виконання рішення не є тотожною неможливості виконання зобов`язання, яке є одним із способів його припинення. З огляду на це обставини, з`ясування сутності та настання яких зумовлює вирішення спору щодо права цивільного, не віднесені законом до таких, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. А тому доводи Гарантованого покупця щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язання (неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» та постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, неналежне виконанням НЕК «Укренерго» обов`язку перед Гарантованим покупцем, тощо) не є підставою для відстрочення виконання рішення.

Водночас суд погоджується з доводами заявника, що стан виконання державним підприємством «Гарантований покупець» своїх зобов`язань перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії зумовлена певними об`єктивними обставинами, які не свідчать про відсутність вини відповідача, однак вказують на її ступінь, як такий, що не пов`язаний з його умислом.

Зокрема, виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем щодо купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом зумовлено вказівкою Закону, відповідно до якого єдиним напрямком діяльності відповідача є виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії. Тому діяльність відповідача, яка хоч і має характер підприємництва, зазнає імперативного регуляторного впливу держави, недосконалість якого в значній мірі зумовлює стан виконання грошових зобов`язань відповідача.

Так, збитковий стан відповідача підтверджений належним та допустимим доказом - копією балансу ДП «Гарантований покупець» станом на 30.09.2024 Додаток №1 до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності». Відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) за 9 місяців 2024 року, Гарантованим покупцем було отримано збиток у розмірі 243 787 тис. грн.

Заборгованість відповідача перед контрагентами складає понад 45 млрд грн. (рядок 1615). Також, відповідно до рядка 1420 балансу непокритий збиток Гарантованого покупця на 30.09.2024 складає понад 243,79 млн. грн.

Таким чином, документами останньої фінансової звітності підтверджується негативний фінансовий стан Позивача, що унеможливлює своєчасне та належне виконання судового рішення без накладення на відповідача додаткових обтяжень, наявність яких може навпаки значно ускладнити виконання рішення суду.

Крім цього, судом враховано загальновідомі обставин, зокрема, військову агресію Російської Федерації проти України, що має негативний вплив на економіку країни, та ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача, а отже негативно впливає на сторін спору.

В силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 р. у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 р. у справі № 904/4566/18 та від 20.09.2018 р. у справі № 905/2953/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення, а тому вважає можливим відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі № 910/8619/24 на термін один рік з моменту ухвалення рішення, строком до 18.12.2025.

Таким чином, заява з Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення у справі №910/8619/24 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 234, 235, 254, 255, 256, 257, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» від 27.02.2025 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/8619/24 на термін один рік з моменту ухвалення рішення - задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі № 910/8619/24 на термін один рік з моменту ухвалення рішення, строком до 18.12.2025.

3.Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена окремо від рішення суду, відповідно до приписів ст.ст. 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України,

Ухвалу складено та підписано 11.08.2025, з урахуванням ч. 4 ст. 116 ГПК України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА