номер провадження справи 4/80/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 Справа № 908/1665/25

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Текуча Віктора Миколайовича, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 19498,50 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача Чечель К.І., на підставі Виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

від відповідача Текуч В.М., особисто, на підставі паспорту громадянина України № 006911061 від 19.10.2021;

02.06.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № б/н, сформована в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 02.06.2025, (вх. № 1815/08-07/25 від 02.06.2025) Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро до Фізичної особи-підприємця Текуча Віктора Миколайовича, м. Запоріжжя про стягнення 19498,50 грн. пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунктом другим позовної заяви позивач просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 справу № 908/1665/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

В п. 5 ч. 4 ст. 247 ГПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1665/25, справі присвоєно номер провадження справи 4/80/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.07.2025.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/16625/25 до 08.09.2025, підготовче засідання відкладалося на 06.08.2025.

В судове засідання 06.08.2025 з`явився представник позивача і відповідач особисто, фіксація судового процесу здійснювалася з використанням системи відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

В судовому засіданні 06.08.2025 закрито підготовче провадження у справі № 908/1665/25 та справу призначено до розгляду по суті в цьому ж судовому засіданні, про що постановлено протокольну ухвалу суду від 06.08.2025.

В судовому засіданні 06.08.2025 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на положеннях ст., ст. 56, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст., ст. 17, 25 Закону України «Про антимонопольний комітет України». Вимоги позивача мотивовані невиконанням відповідачем рішення Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2024 № 54/75-р/к по справі № 54/14-24 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Так, Адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за розглядом матеріалів справи № 54/14-24 прийнято рішення від 03.09.2024 № 54/75-р/к, яким визнано, що фізична особа-підприємець Текуч Віктор Миколайович (відповідач у справі) вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених за допомогою електронної системи публічних закупівель «Prozorro», ідентифікатори закупівлі в системі UA-2020-08-12-002661-b та UA-2020-08-27-003710-с. За зазначені порушення на відповідача накладено штраф в загальному розмірі 30950,00 грн. Строк сплати штрафу, накладеного рішенням від 03.09.2024 № 54/75-р/к, закінчився 23.12.2024. На дату подання позовної заяви штраф відповідачем не сплачено. Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. За невиконання відповідачем вказаного рішення адміністративної колегії Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня в розмірі 19498,50 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю, а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки суду не надав.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

07.07.2025 до служби діловодства господарського суду Запорізької області від відповідача надійшло Клопотання у справі № 908/1665/25 (вх. № 13757/08-08/25 від 07.07.2025), яким відповідач просить суд зменшити розмір пені, яка заявлена до стягнення у справі № 908/1665/25, оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір пені, на думку відповідача, є непомірним порівняно і з порушенням. При вирішення питання щодо зменшення розміру пені відповідач просить суд врахувати, що від моменту порушення, за вчинення якого на відповідача накладено штраф, минуло понад чотири роки, порушення не носило зловмисного та системного характеру, розмір пені становить понад дві третини суми штрафу. Крім того, відповідач є фізичною особою-підприємцем пенсійного віку, джерелом доходів відповідача є пенсія в розмірі 3950,35 грн. на місяць. Відповідачем вживаються дії щодо сплати суми штрафу, проте сума пені є надмірним фінансовим тягарем для нього.

Позивачем через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС подані до господарського суду Запорізької області Заперечення на клопотання відповідача вих. № 54-02/2889е від 09.07.2025, сформовані в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС 10.07.2025, (вх. № 14132/08-08/25 від 10.07.2025), в яких позивач заперечив проти поданого відповідачем клопотання про зменшення пені, свої заперечення мотивував тим, що при застосуванні приписів статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування).

Розглянувши зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ

Адміністративною колегією Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 03.09.2024 по справі № 54/14-24 прийнято рішення № 54/75-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Вказаним рішенням Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/75-р/к від 03.09.2024, зокрема, визнано, що Приватне підприємство «АА Тандем» та фізична особа-підприємець Текуч Віктор Миколайович, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (відповідач у справі) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю робіт: «Виготовлення друкованої продукції: музейних модулів Музею історії архітектури Запоріжжя», проведених Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради, проведених за допомогою електронної системи публічних закупівель «Prozorro», ідентифікатор закупівлі в системі UA-2020-08-12-002661-b;

за вказане порушення на фізичну особу-підприємця Текуча Віктора Миколайовича накладено штраф у загальному розмірі 15550,00 грн.;

- у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю робіт: «Виготовлення друкованої продукції: музейних модулів Музею історії архітектури Запоріжжя», проведених Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради, проведених за допомогою електронної системи публічних закупівель «Prozorro», ідентифікатор закупівлі в системі UA-2020-08-27-003710-с;

за вказане порушення на фізичну особу-підприємця Текуча Віктора Миколайовича накладено штраф у загальному розмірі 15400,00 грн.

Загалом за зазначенні порушення на відповідача накладено штраф в загальному розмірі 30950,00 грн.

Також в рішенні зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення; відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу; рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

Копія вказаного рішення Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/75-р/к від 03.09.2024 направлялася відповідачу супровідним листом від 05.09.2024 вих. № 54-02/2427е.

Разом з тим, зазначене поштове відправлення з трекінговим номером 950 повернуто позивачу оператором поштового зв`язку без вручення адресату з відміткою: «За закінченням терміну зберігання».

Позивач у позові зазначив, що з урахуванням положень статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Відділення оприлюднило інформацію про прийняте рішення Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 11.10.2024 № 207 (7867).

Отже датою вручення рішення № 54/75-р/к від 03.09.2024 Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України фізичній особі-підприємцю Текучу Віктору Миколайовичу вважається 21.10.2024.

Таким чином, строк оплати штрафу, накладеного рішенням № 54/75-р/к від 03.09.2024 до 23.12.2024 включно (з урахуванням того, що 21.12.224 і 22.12.2024 припадають на неробочі дні).

Частиною 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу.

Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом. (ч. 9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Виконуючим обов`язки Голови Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України видано наказ від 24.12.2024 № 54/45-Ю про примусове виконання рішення № 54/75-р/к від 03.09.2024, який супровідним листом від 25.12.2024 № 54-02/3735е пред`явлено до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2025 ВП № 77036931 головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання наказу про примусове виконання рішення від 24.12.2024 №54/45-Ю.

Відповідно до постанови головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 04.02.2025 виконавче провадження ВП № 77036931 з примусового виконання наказу Антимонопольного комітету України від 24.12.2024 № 54/45-Ю закінчено у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого документа.

Отже, станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою у цій справі штраф у розмірі 30950,00 грн., стягнутий рішенням «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» № 54/75-р/к від 03.09.2024, сплачений у повному обсязі, проте з порушенням двомісячного терміну, встановленого законом для добровільної сплати штрафу.

Зазначені вище обставини стали підставами для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача і відповідача та проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що одним з основних завдань Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

За визначенням пунктів 1, 4, 15 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.

Зі змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» слідує, що рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення немає можливості, рішення органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно з частинами 3, 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм, позивач має право приймати рішення про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому, протягом п`яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов`язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідач рішення Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/75-р/к від 03.09.2024 в судовому порядку не оскаржував. Отже вказане рішення № 54/75-р/к від 03.09.2024 є законним та відповідно до приписів діючого законодавства є обов`язковим до виконання.

На час розгляду даної господарської справи № 908/1665/25 рішення Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/75-р/к від 03.09.2024 відповідачем виконане в примусовому порядку (виконавче провадження ВП № 77036931 з примусового виконання наказу Антимонопольного комітету України від 24.12.2024 № 54/45-Ю закінчено 04.02.2025), проте з порушенням передбаченого ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячного строку встановленого для добровільної сплати штрафів за рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Доказів зворотнього відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно положень ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за один день прострочення сплати штрафу складає 464,25,00 грн. (30950,00 грн. х 1,5 %); за період прострочення сплати штрафу з 24.12.2024 (23.12.2024 граничний день виконання рішення щодо сплати штрафу) по 03.02.2025 прострочено 42 дні (464,25 грн. х 42 дні = 19498,50 грн.).

Отже, позивач правомірно заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 19498,50 грн., що не перевищує розмір штрафу (30950,00 грн.) і відповідає вимогам частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до частин 7 та 9 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Статтею 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет» передбачено, що з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 19498,50 грн. пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції заявлені до стягнення обґрунтовано і підлягають задоволенню судом.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, то суд зазначає наступне.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі, адміністративно-господарський штраф. (ч. 1 ст. 239 ГК України)

У ч. 1 ст. 241 ГК України вказано, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Антимонопольний комітет України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності. (ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»)

Статтею 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» унормовано, що основними завданнями Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції тощо.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про: стягнення несплаченої у добровільному порядку пені; з інших підстав, передбачених законом.

Приписами ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» унормовано, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначено Законом України «Про захист економічної конкуренції».

За змістом ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, у тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до ст. 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною 4 цієї статті. (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»)

За змістом ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.

Правовідносини, що склалися між сторонами у даній справі виникли не з актів цивільного законодавства, а в результаті порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

Пеня, нарахована позивачем, є видом відповідальності за несплату штрафу у строк, встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Закон, на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

У даному випадку, накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.

Відносини, пов`язані з притягненням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом накладення штрафів та їх стягнення у судовому порядку органами Антимонопольного комітету України, не є господарськими (або цивільними) відносинами, оскільки в даному випадку орган Антимонопольного комітету України не виступає як суб`єкт господарсько-правових (або цивільно-правових) відносин, а реалізує повноваження, встановлені законодавством про захист економічної конкуренції.

При застосуванні приписів статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/20661/16, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 16.06.2022 у справі № 917/530/21 тощо.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані територіальним відділенням Антимонопольного комітету України на підставі Закону та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

Водночас нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.

Тобто, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку, на відміну від норм цивільного законодавства, приписами Закону України «Про захист економічної конкуренції» можливість зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, не передбачена, оскільки такий вид нарахування пені є видом відповідальності за несплату штрафу у строк, встановлений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення, задоволенню судом не підлягає.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 86 ГПК України)

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. (ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України)

Названий принцип полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідачем не надано мотивованих заперечень проти позову, належними доказами доводи позивача наведені в обґрунтування позовних вимог відповідач не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, законними та такими, що підлягають задоволенню судом повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро до Фізичної особи-підприємця Текуча Віктора Миколайовича, м. Запоріжжя про стягнення 19498,50 грн. пені за прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Текуча Віктора Миколайовича, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в дохід загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», на рахунок ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запоріжжя/21081100, ідентифікаційний код юридичної особи 37941997, номер рахунку (IBAN) UА0008479, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) пеню в сумі 19 498 (дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн. 50 коп.

СТЯГУВАЧ: Південно-східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 20306037).

БОРЖНИК: Фізична особа-підприємець Текуч Віктор Миколайович, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Текуча Віктора Миколайовича, ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 20306037, на р/р UА0001441, банк отримувач:

ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 07» серпня 2025 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.