УХВАЛА

13 серпня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/11197/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (в частині затвердження звіту про відшкодування витрат арбітражного керуючого)

у справі № 910/11197/20

за заявою Головного управління ДПС у м. Києві

до Державної акціонерної компанії "Вугілля України"

про визнання банкрутом, ?

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 клопотання та заяву ліквідатора банкрута про затвердження звіту про основну грошову винагороду та відшкодування витрат та стягнення винагороди та витрат з ініціюючого кредитора задоволено частково. Затверджено звіт про основну винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора ДАК "Вугілля України" із 01.03.2023 по 23.04.2025 у розмірі 193 800,00 грн. Затверджено звіт про відшкодування витрат арбітражного керуючого Стоян М.М. проведених в ході процедурі розпорядження майном та ліквідаційної процедури в розмірі 3 082, 68 грн. Стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС на користь арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни 193 800,00 грн в якості основної винагороди арбітражного керуючого ДАК "Вугілля України" та 3 082, 68 грн в якості відшкодування витрат арбітражного керуючого. Видано наказ. В іній частині клопотання та заяви відмовлено.Затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Державної акціонерної компанії "Вугілля України". Ліквідовано банкрута - Державну акціонерну компанію "Вугілля України", як юридичну особу у зв`язку з банкрутством. Зобов`язано ліквідатора, орган державної реєстрації і орган статистики провести відповідні дії з виключення юридичної особи банкрута з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Провадження у справі №910/11197/20 закрито. Дію мораторію припинено. Припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Стоян М.М..

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, арбітражний керуючий Стоян Марина Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 в частині відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого Стоян М.М. про:

-затвердження звіту про основну винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора ДАК «Вугілля України» із 01.03.2023 по 23.04.2025 у розмірі 571 300 грн;

- затвердження звіту про відшкодування витрат арбітражного керуючого Стоян М.М., проведених в ході процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури в розмірі 3082,68 грн (три тисячі вісімдесят дві гривні 68 копійок);

- стягнення із кредитора у справі про банкрутство - Головного управління Державної податкової служби на користь арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни 571 300 грн в якості основної винагороди арбітражного керуючого ДАК «Вугілля України» за виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора, та 3082, 68 грн в якості відшкодування витрат арбітражного керуючого;

- прийняти нове рішення про стягнення із Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на користь арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни грошову винагороду у розмірі 571 300 грн та витрати у розмірі 3 082, 68 грн за період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора боржника у справі №910/11197/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/11197/20 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/11197/20 залишено без змін.

03.08.2025 через систему «Електронний суд» арбітражний керуючий Стоян Марина Миколаївна звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 в частині відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого Стоян М.М. про: затвердження звіту про основну винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора ДАК «Вугілля України» із 01.03.2023 по 23.04.2025 у розмірі 571 300 грн; затвердження звіту про відшкодування витрат арбітражного керуючого Стоян М.М., проведених в ході процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури в розмірі 3082,68 грн (три тисячі вісімдесят дві гривні 68 копійок); стягнення із кредитора у справі про банкрутство - Головного управління Державної податкової служби на користь арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни 571 300 грн в якості основної винагороди арбітражного керуючого ДАК «Вугілля України» за виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора, та 3082, 68 грн в якості відшкодування витрат арбітражного керуючого у справі №910/11197/20 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку, що в прийнятті касаційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Законодавцем у ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено особливості застосування правил оскарження судових рішень, що ухвалюються місцевими та апеляційними господарськими судами в процесі провадження у справі про банкрутство.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній на момент звернення скаржника з касаційною скаргою) у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що підлягають оскарженню.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню окремо, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (які відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 в частині затвердження звіту про основну винагороду за період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора, затвердження звіту про відшкодування витрат арбітражного керуючого, проведених в ході процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури, стягнення із кредитора на користь арбітражного керуючого основної винагороди арбітражного керуючого, можливість окремого касаційного оскарження якої не передбачена ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя статті 3 ГПК України).

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі "Дія 97 проти України" від 21.10.2010).

За змістом частини третьої ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження процесуального документа суду апеляційної інстанції визначальним є саме судовий акт суду першої інстанції, а не результат його перегляду в апеляційному порядку, та відповідно, зміст резолютивної частини процесуального документа суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги на вказане судове рішення, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині першій статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Оскільки, арбітражним керуючим Стоян М.М. подано касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 предметом перегляду якої була ухвала Господарського суду міста Києва від 14.05.2025, яка відповідно до частини третьої ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає окремому касаційному оскарженню, то необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись частинами 1, 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною арбітражного керуючого Стоян Марини Миколаївни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (в частині затвердження звіту про відшкодування витрат арбітражного керуючого) у справі № 910/11197/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Картере В.І.