ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/1478/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 (суддя Г.Є. Смелянець, м.Одеса, повну ухвалу складено 12.05.2025) про повернення позовної заяви

у справі №916/1478/25

за позовом Приватного акціонерного товариства «Чорноморська Перлина»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталіті Вайн»

про стягнення 39489140,92 грн,

В С Т А Н О В И В :

Коротка історія справи

Приватне акціонерне товариство сільськогосподарське підприємство «Чорноморська перлина» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталіті Вайн» про стягнення з останнього 39489140,92 грн заборгованості.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору (вх.№12130/25 від 15.04.2025), в якому позивач просив суд відстрочити сплату судового збору в розмірі 473869,69 грн до розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у справі №916/1478/25, серед іншого, у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» про відстрочення сплати судового збору (вх.№12130/25 від 15.04.2025) відмовлено; залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» без руху.

02.05.2025 до місцевого господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просив суд повторно відстрочити Приватному акціонерному товариству сільськогосподарському підприємству «Чорноморська перлина» сплату судового збору в розмірі 473869,69 грн до вирішення справи по суті та відкрити провадження у справі №916/1478/25 за позовом Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталіті Вайн» про стягнення 39489140,92 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 вказану позовну заяву повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а відтак, наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України. При цьому судом зазначено, що доводи позивача, які викладені у заяві про усунення недоліків щодо відстрочення сплати судового збору, фактично зводяться до переоцінки ухвали суду від 21.04.2025 в якій господарським судом було розглянуто відповідне клопотання та встановлено, що позивачем не надано доказів того, що він за статтею 8 Закону України «Про судовий збір» підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своє ухвалою за їх клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, Приватне акціонерне товариство сільськогосподарське підприємство «Чорноморська перлина» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 у справі №916/1478/25 та направи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотивуючи апеляційну скаргу апелянт зазначив, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм та повернув позовну заяву без надання належної оцінки заявленим клопотанням позивача про відстрочення сплати судового збору з наданими доказами на підтвердження важкого майнового стану скаржника, а також не врахував правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, про право юридичних осіб на звернення з клопотанням про відстрочення сплати судового збору та право суду на реалізацію власного розсуду щодо відстрочення/розстрочення такої сплати.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 26.05.2025 за вх.№2230/25.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (вх.№2236/25 від 26.05.2025).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги та клопотання визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.05.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 про повернення позовної заяви у справі №916/1478/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/1478/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

06.06.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 про повернення позовної заяви у справі №916/1478/25 залишено без руху з метою надання скаржнику можливості усунути недоліки апеляційної скарги.

В межах встановленого ухвалою суду від 11.06.2025 строку від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№2230/25/Д1 від 18.06.2025).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 поновлено Приватному акціонерному товариству сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 у справі №916/1478/25 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Згідно із частинами першою та другою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею; апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що Приватним акціонерним товариством сільськогосподарським підприємством «Чорноморська перлина» оскаржується ухвала суду про повернення позовної заяви (пункт 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України), розгляд апеляційної скарги вказаною ухвалою суду від 23.06.2025 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Окрім того, зазначеною ухвалою суду від 23.06.2025 встановлено відповідачу строк до 08.07.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Відповідач не скористався своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи необхідність повного та всебічного розгляду апеляційної скарги із забезпеченням принципу змагальності та створення сторонам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням перебування колегії суддів у щорічній відпустці з 07.07.2025 по 08.08.2025, розгляд апеляційної скарги здійснювався у розумний строк.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

15.04.2025 Приватне акціонерне товариство сільськогосподарське підприємство «Чорноморська перлина» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталіті Вайн» про стягнення з останнього 39489140,92 грн заборгованості. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору (вх.№12130/25 від 15.04.2025), в якому позивач просив суд відстрочити сплату судового збору в розмірі 473869,69 грн до розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у справі №916/1478/25, серед іншого, у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» про відстрочення сплати судового збору (вх.№12130/25 від 15.04.2025) відмовлено; залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» без руху.

Зокрема, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано доказів, що підтверджують те, що він згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своєю ухвалою за їх клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а відтак, підстави для задоволення клопотання позивача про розстрочення (відстрочення) сплати судового збору відсутні.

02.05.2025 позивач звернувся до місцевого господарського суду із заявою про усунення недоліків, в якій просив суд повторно відстрочити Приватному акціонерному товариству сільськогосподарському підприємству «Чорноморська перлина» сплату судового збору в розмірі 473869,69 грн до вирішення справи по суті та відкрити провадження у справі №916/1478/25 за позовом Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталіті Вайн» про стягнення 39489140,92 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 вказану позовну заяву повернуто заявнику з підстав того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а відтак, наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу на підставі частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України. При цьому судом зазначено, що доводи позивача, які викладені у заяві про усунення недоліків щодо відстрочення сплати судового збору, фактично зводяться до переоцінки ухвали суду від 21.04.2025, в якій господарським судом було розглянуто відповідне клопотання та встановлено, що позивачем не надано доказів того, що він за статтею 8 Закону України «Про судовий збір» підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своє ухвалою за їх клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» (зараз і надалі на момент звернення позивача із клопотаннями про відстрочення сплати судового збору та постановлення оскаржуваної ухвали) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За статтею 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За змістом частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви, апеляційної і касаційної скарг на судові рішення. Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 цього Закону.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2)позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Із системного аналізу змісту зазначеної норми вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (такий висновок про застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір» наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

Необхідно зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним (подібна за змістом позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 25.03.2021 у справі №912/3514/20 та ухвалах від 05.03.2021 у справі №910/9741/20, від 06.01.2021 у справі №927/579/19, від 20.08.2020 у справі №910/6421/19, від 18.05.2020 у справі №910/704/19, від 24.01.2020 у справі №915/923/15.

Правовий висновок щодо застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір» викладений у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, згідно з яким Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених в статті 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

При цьому умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 цього Закону, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8 цього Закону, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Подібна за змістом позиція викладена Верховним Судом у постанові від25.03.2021 у справі № 912/3514/20 та ухвалах від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20, від 06.01.2021 у справі № 927/579/19, від 18.05.2020 у справі № 910/704/19, від 24.01.2020 у справі №915/923/15.

Водночас із системного аналізу змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що положення пункту 1 та 2 частини першої цієї норми не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частинами першою четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених процесуальним законом вимог, протягом п`яти днів з дня надходження її до суду постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються її недоліки, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (п. 57).

Крім того, у рішенні «Креуз проти Польщі» у справі №28249/95 від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Оскільки позивач є юридичною особою, а предметом спору у справі №916/1478/25 не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданого вперше Приватним акціонерним товариством сільськогосподарським підприємством «Чорноморська перлина» клопотання про відстрочення сплати судового збору. При цьому відповідне клопотання позивач виклав повторно у заяві про усунення недоліків, тоді як судом вже було надано йому вірну оцінку, водночас доказів сплати судового збору позивачем не надано.

Таким чином, оскільки позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, які зазначались в ухвалі суду першої інстанції від 21.04.2025, а саме, не сплачений судовий збір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність повернення позовної заяви Приватному акціонерному товариству сільськогосподарському підприємству «Чорноморська перлина».

Щодо посилання скаржника на неврахування місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанови від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 щодо застосування, зокрема статті 8 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі висновки за своїм змістом є загальними вимогами процесуального та матеріального законодавства, певним алгоритмом дій суду та мають бути дотримані судами при розгляді будь-якого судового спору, при цьому, апеляційний суд зазначає, що цитування скаржником висновків, наведених у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, яка прийнята за нормами адміністративного процесу, не може застосовуватись в господарському процесі та не є належним правовим обґрунтуванням підстави апеляційного оскарження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема і процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного руху судового процесу. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, право на подання позову не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, відтак, повернення заявникові його позовної заяви, поданої з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Колегія суддів роз`яснює скаржнику, що згідно із частиною восьмою статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, а також наголошує на тому, що право особи подати позов може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269-271, 276, 281, 282, 284 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.05.2025 про повернення позовної заяви у справі №916/1478/25 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство сільськогосподарське підприємство «Чорноморська перлина».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 11.08.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран