ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. Справа № 910/3228/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Скляров Д.М.

від відповідача: Кулініч В.М. (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (повне судове рішення складено 14.05.2025) (суддя Курдельчук І.Д.)

у справі № 910/3228/25 Господарського суду міста Києва

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Міністерства аграрної політики та продовольства України

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У березні 2025 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (Банк, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 565 880,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про відкриття рахунку в цінних паперах на ім`я держави № 050519 від 10.10.2012 в частині оплати послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/3228/25 в позові Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з огляду на відсутність домовленостей сторін про зміну тарифів та послуг аніж ті, що встановлені станом на дату підписання додаткового договору (30.08.2013), нарахування плати за послуги після 31.07.2014 відбулось поза межами договірних відносин сторін, що виключає можливість стягнення заявлених сум після липня 2014 року. Відсутність домовленості про ціну договору унеможливлює вирахування плати за послугу. Оскільки при розгляді цієї справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 274 180,00 грн за період із вересня 2013 року по липень 2014 року, судом застосовано до вказаних вимог позовну давність та відмовлено в позові в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/3228/25, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 509, 629, 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 5 Закону України "Про депозитарну систему України", ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Зокрема, скаржник зазначає, що матеріалами справи підтверджено та відповідачем не заперечується, що Банком надавались послуги вчасно та в повному обсязі у період з 03.09.2013 по 10.09.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/3228/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 01.07.2025 об 11:50; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 20.06.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 задоволено заяву Міністерства аграрної політики та продовольства України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/3228/25; оголошено перерву в судовому засіданні до 29.07.2025 об 11:30.

Позиції учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 29.07.2025 взяли участь представники позивача (в залі суду) та відповідача (у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду).

У судовому засіданні представник позивача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору про відкриття рахунку в цінних паперах на ім`я держави № 050519 від 10.10.2012, укладеного між Державою Україна, від імені якої діє Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, як депонентом та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", як зберігачем та Публічним акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - Договір), депонент доручає, а зберігач зобов`язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком на умовах відповідно до договору, законодавства та внутрішніх документів зберігача.

10.10.2012 на виконання умов Договору АТ "Ощадбанк" відкрито рахунок в цінних паперах на ім`я держави.

30.08.2013 між Державою Україна як депонентом, від імені якої діє Міністерство аграрної політики та продовольства України, та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", як зберігачем було укладено додатковий договір № 1 до договору про відкриття рахунку в цінних паперах на ім`я держави від 10.10.2012 № 050519 (далі - Додатковий договір).

Відповідно до п. 1.1 Додаткового договору депонент доручає, а зберігач зобов`язується надавати депоненту послуги щодо ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком на нижчевикладених умовах відповідно до законодавства та внутрішніх документів зберігача та на підставі розпоряджень суб`єкта(ів) управління об`єктами державної власності, який(і) відповідно до законодавства виконує(ють) функції з управління відповідними цінними паперами та який(і) у зберігача набуває(ють) статусу керуючого(их) рахунком у цінних паперах депонента в межах його (їх) повноважень (далі - керуючий рахунком).

03.09.2013 на рахунок, відкритий АТ "Ощадбанк" державі, від імені якої діє Міністерство аграрної політики та продовольства України, зараховані акції ПАТ "Аграрний фонд" у кількості 50 000 шт. загальною номінальною вартістю 5 000 000 000 грн, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 03.09.2013.

Згідно з п. 1.2 Додаткового договору оплата послуг зберігача здійснюється керуючим рахунком відповідно до цього Додаткового договору та затверджених тарифів зберігача, які не повинні перевищувати максимального розміру тарифів, встановленого Національного комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Антимонопольним комітетом України, і є його невід`ємною частиною. Розрахунок вартості послуг зберігача за кожним керуючим рахунком здійснюється щодо належних депоненту цінних паперів, якими управляє керуючий рахунком. Зміни до тарифів зберігача набирають чинності для сторін після внесення відповідних змін до цього Додаткового договору.

Відповідно до п. 2.4 Додаткового договору керуючий рахунком зобов`язаний оплачувати послуги зберігача згідно з умовами та строками, передбаченими цим Додатковим договором.

Пунктом 3.1 Додаткового договору встановлено, що депонент оплачує послуги зберігача згідно з цим Додатковим договором та відповідно до затверджених тарифів зберігача, які є невід`ємною частиною цього Додаткового договору, та оплачує витрати, пов`язані з внесенням зберігача до реєстру власників іменних цінних паперів як номінального утримувача (по іменним документарним цінним паперам), протягом п`яти робочих днів згідно з рахунком-фактурою, який надає зберігач. Тарифи зберігача не повинні перевищувати максимального розміру, що встановлюється Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодження з Антимонопольним комітетом України.

Строк дії Додаткового договору - протягом одного року з моменту його підписання сторонами.

Цей Додатковий договір вважається пролонгованим на кожний наступний строк, якщо не пізніше ніж за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього Додаткового договору жодна зі сторін не відмовилась (у письмовій формі) від його пролонгації (п. 7.1, 7.2 Додаткового договору).

Звертаючись із позовом у даній справі, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" послалось на те, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання за Договором та своєчасно не оплатив послуги із щомісячної абонентської плати та за зберігання цінних паперів у розмірі і строки, передбачені Договором. За розрахунком позивача, станом на 30.09.2023 заборгованість Міністерства аграрної політики та продовольства України перед Банком за Договором складає 565 880,00 грн за період із вересня 2013 року по вересень 2023 року.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що до заявлених позовних вимог за період із серпня 2013 року по березень 2022 року підлягає застосуванню позовна давність; Міністерство аграрної політики та продовольства України втратило повноваження з управління корпоративними правами об`єкта державної власності; відповідно до вимог Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 № 735, з 14.10.2022 у Фонду державного майна України як суб`єкта управління об`єктами державної власності від імені держави (депонента) та АТ "Ощадбанк" виникли зобов`язання щодо укладення додаткового договору до договору про обслуговування рахунку в цінних паперах на ім`я держави; цінні папери ПАТ "Аграрний фонд" знаходяться у депозитарній установі - ПАТ АБ "Укргазбанк", власник - Держава Україна (суб`єкт управління об`єктами державної власності: Фонд державного майна України); вищезазначене та той факт, що АТ "Ощадбанк" здійснено переведення акцій АТ "Аграрний фонд" до ПАТ АБ "Украгазбанк", чим, як наслідок, припинено дію (розірвано) Додаткового договору, свідчать як про відсутність заборгованості з оплати послуг так і про безпідставність позовних вимог.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 1 Закону України "Про депозитарну систему України" (в редакції, чинній на момент укладення Договору та Додаткового договору) визначено, що депозитарна діяльність - діяльність професійних учасників депозитарної системи України та Національного банку України щодо надання послуг із зберігання та обліку цінних паперів, обліку і обслуговування набуття, припинення та переходу прав на цінні папери і прав за цінними паперами та обмежень прав на цінні папери на рахунках у цінних паперах депозитарних установ, емітентів, депозитаріїв-кореспондентів, осіб, які провадять клірингову діяльність, Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, депонентів, номінальних утримувачів, а також надання інших послуг, які відповідно до цього Закону мають право надавати професійні учасники депозитарної системи України; власник рахунка у цінних паперах - особа, якій професійним учасником депозитарної системи України та/або Національним банком України відкрито рахунок у цінних паперах.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про депозитарну систему України" (в редакції, чинній до 01.01.2025) система депозитарного обліку цінних паперів - сукупність інформації, записів про емісійні цінні папери (вид із зазначенням типу, номінальна вартість і кількість, реєстр кодів цінних паперів (міжнародних ідентифікаційних номерів цінних паперів), обмеження обігу тощо) на рахунках у цінних паперах власників таких рахунків; інформації про емітентів; про власників цінних паперів, які мають права за цінними паперами та права на цінні папери; про обмеження прав на цінні папери та прав за цінними паперами; про осіб, уповноважених власниками цінних паперів (управителів, заставодержателів, інших осіб, наділених відповідними правами щодо цінних паперів); про номінальних утримувачів; інші дані, що дають змогу ідентифікувати емісійні цінні папери і зазначених осіб; інша передбачена законодавством інформація. Набуття і припинення прав на цінні папери і прав за цінними паперами здійснюються шляхом фіксації відповідного факту в системі депозитарного обліку.

За положеннями статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України" рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства.

За визначенням статті 6 Закону України "Про депозитарну систему України" депозитарний облік цінних паперів - облік цінних паперів, прав на цінні папери та їх обмежень на рахунках у цінних паперах (далі - депозитарний облік). При цьому облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами (крім обліку прав на цінні папери, які обліковуються на рахунку номінального утримувача), Національним банком України у визначених цим Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами, номінальними утримувачами чи їх клієнтами, а облік цінних паперів і прав за цінними паперами - виключно Центральним депозитарієм або Національним банком України.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про депозитарну систему України" встановлено, що виписка з рахунка в цінних паперах номінального утримувача є документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери на рахунку номінального утримувача, що належать клієнтам номінального утримувача або клієнтам клієнта номінального утримувача, та не є підтвердженням права власності на цінні папери.

Відповідно до частини першої статті 194 ЦК України (в редакції, чинній до 27.04.2024) цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі додаткового договору № 1 від 30.08.2013 до договору про відкриття рахунку в цінних паперах на ім`я держави від 10.10.2012 № 050519 виникли цивільні права та обов`язки.

Як правильно визначено судом, укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1.1 Додаткового договору передбачено, що депонент доручає, а зберігач зобов`язується надавати депоненту послуги щодо ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком на нижченаведених умовах відповідно до законодавства та внутрішніх документів зберігача та на підставі розпоряджень суб`єкта(ів) управління об`єктами державної власності, який(і) відповідно до законодавства виконує(ють) функції з управління відповідними цінними паперами та який(і) у зберігача набуває(ють) статусу керуючого(их) рахунком у цінних паперах депонента в мажах його (їх) повноважень.

Згідно з пунктом 1.2 Додаткового договору оплата послуг зберігача здійснюється керуючим рахунком відповідно до цього Додаткового договору та затверджених тарифів зберігача, які не повинні перевищувати максимального розміру тарифів, встановленого Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Антимонопольним комітетом України, і є його невід`ємною частиною. Розрахунок вартості послуг зберігача за кожним керуючим рахунком здійснюється щодо належних депоненту цінних паперів, якими управляє керуючий рахунком. Зміни до тарифів зберігача набирають чинності для сторін після внесення відповідних змін до цього Додаткового договору.

Відповідно до пункту 2.4 Додаткового договору керуючий рахунком зобов`язаний оплачувати послуги зберігача згідно з умовами та строками, передбаченими цим Додатковим договором.

Зі змісту наявних актів-рахунків на оплату за спірний період вбачається, що позивачем заявлено борг за несплату послуг із щомісячної абонентської плати та зберігання цінних паперів.

Додатком № 1 до Додаткового договору є Перелік та вартість депозитарних послуг зберігача ВАТ "Ощадбанк", що затверджено тарифним комітетом (протокол № 7 від 12.09.2003), згідно з яким щомісячна абонентська плата становить 30 грн, а за послугу зі зберігання цінних паперів на рахунку щомісячна плата становить: до 100 000 грн - 10 грн; від 100 000 грн до 1 000 000 грн - 10 грн + 0,002 %; від 1 000 000 грн до 5 000 000 грн - 20 грн + 0,001 %; більше 5 000 000 грн - 50 грн + 0,0005 %.

Таким чином, судом встановлено, що сторонами узгоджено для відповідача тарифи щомісячної абонентської плати - в розмірі 30 грн за один місяць, а за зберігання цінних паперів на рахунку - 50 грн + 0,0005 % за один місяць.

Позивач нарахував заборгованість за послуги з урахуванням змін тарифів у 2014 році та 2018 році, що не заперечується сторонами.

У той же час, як обґрунтовано враховано судом, інших узгоджених між сторонами Договору тарифів та вартості послуг зберігача, аніж затверджених протоколом тарифного комітету № 7 від 12.09.2003, матеріали справи не містять. Зміни до Додаткового договору в порядку, визначеному п. 1.2 Додаткового договору, внесено не було, про що свідчить відсутність у матеріалах справи будь-яких письмових угод між сторонами. Наведене сторонами не заперечується.

Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що дії позивача щодо виставлення рахунків за обслуговування відповідно до змінених та затверджених тарифів відповідачу як керуючому рахунком у цінних паперах депонента без внесення відповідних змін до Додаткового договору № 1, яким передбачено, зокрема, що зміни до тарифів зберігача набирають чинності для сторін після внесення відповідних змін до цього Додаткового договору, є неправомірними.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд, встановивши відсутність домовленостей сторін про зміну тарифів та послуг, аніж ті, що встановлені станом на дату підписання Додаткового договору, дійшов обґрунтованих висновків, що нарахування плати за послуги за період після 31.07.2014 відбулось поза межами договірних відносин сторін, що виключає можливість стягнення заявлених сум після липня 2014 року. Відсутність домовленості про ціну договору унеможливлює вирахування плати за послугу.

При цьому, судом правильно зауважено, що хоча тарифи за послуги депозитарної установи для держави змінювалися в 2014 році (протокол № 19 від 18.06.2014) та в 2018 році (протокол № 35 від 28.09.2018) у бік зменшення, їх зменшення не нівелює дотримання погодженого безпосередньо самими сторонами Договору умов що внесення будь яких змін у частині змін до тарифів зберігача шляхом укладення Додаткового договору або погодження в будь-який інший спосіб.

Таким чином, обґрунтованою та такою, що ґрунтується на погоджених між сторонами умовах Договору, є плата за послуги, нарахована з вересня 2013 року по липень 2014 року у загальному розмірі 274 180,00 грн.

У той же час, відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог за період із серпня 2013 року по березень 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що трирічний строк позовної давності до вимоги за вересень 2013 року слив у вересні 2016 року, за липень 2014 року - у липні 2017 року, в той час, як позивач звернувся до суду з позовом 17.03.2025, тобто з пропуском позовної давності.

З огляду на викладене, встановивши обґрунтованість позовних вимог про стягнення 274 180,00 грн заборгованості за період із вересня 2013 року по липень 2014 року, суд правомірно відмовив у позові в цій частині з огляду на сплив позовної давності.

У решті вимог про стягнення заборгованості за період після липня 2014 року суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові у зв`язку з недоведенням позивачем досягнення між сторонами згоди в частині погодження тарифів на оплату в порядку, передбаченому п. 1.2 Додаткового договору (зміни до тарифів зберігача набирають чинності для сторін після внесення відповідних змін до Додаткового договору).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/3228/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена - 08.08.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко