ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.08.2025 Справа № 914/2479/25

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., розглянувши заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю «Терразем»

про: про забезпечення позову до подання позовної заяви,

особа, що може отримати статус відповідача: Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Терразем» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою (вх.№3364 від 12.08.2025р.) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд:

-зупинити дію рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіальному відділенню Антимонопольного комітету України (79005 м. Львів, вул. Коперника, 4 ) від 30 червня 2025р. №63/140-р/к у справі №63/8- 01-99-2025 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладенням штрафу на ТОВ «Терразем» (, 79034, м. Львів, вул. Грінченка, 10/36) до набрання законної сили рішенням господарського суду Львівської області у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Терразем» до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30 червня 2025р. №63/140-р/к у справі №63/8-01-99-2025 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладенням штрафу;

- вилучити з Державного реєстру суб`єктів господарювання, притягнутих до відповідальності за вчинення порушення, яке передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, інформацію щодо притягнення ТзОВ «Терразем» () 79034, м. Львів, вул. Грінченка, 10/36) до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів до набрання рішенням Господарського суду Львівської області законної сили.

В обґрунтування вищезазначеної заяви, заявник покликається на те, що до Господарського суду Львівської області у строки, передбачені ч.3 ст. 138 ГПК України буде поданий позов про визнання недійсним та скасування Рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30 червня 2025р. №63/140-р/к у справі №63/8-01-99-2025 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» та накладення штрафу у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, (надалі - Рішення), а саме визнання недійсним та скасування п. 1 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на ТзОВ «Терразем» за порушення передбачене п. 1 ст.50 та п. 4 ч. 2 с т. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», про визнання недійсним та скасування п. 2 Рішення про накладення штрафу у сумі 68 000,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», про визнання недійсним та скасування п.4 Рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на ТзОВ «Терразем» за порушення передбачене п. 1 ст.50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», про визнання недійсним та скасування п.5 Рішення про накладення штрафу у сумі 68 000,00 грн., про визнання недійсним та скасування п.7 Рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на ТзОВ «Терразем» за порушення передбачене п. 1 ст.50 та п. 4 ч. 2 с т. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та п. 8 Рішення - скасування штрафу у розмірі 68 000,00 грн., які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі з:

1.(ДК 021:2015:71250000-5 Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги) - послуги з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування під існуючою автомобільною дорогою загального користування державного значення Р-21 Долина-Хуст в Івано-франківській області (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA 2021-06-24-001868-b), проведених службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області,

2.«виконання робіт із землеустрою щодо оформлення права користування земельними ділянками під енергооб`єктами АТ «Прикарпаттяобленерго» для будівництва та обслуговування ЛЕП-35 кВ та трансформаторної підстанції на території Косівського району, Івано-Франківської області , ідентифікатор закупівлі в системі «Prozzoro» UA-2022-02-21-012619-b), проведених АТ «Прикарпаттяобленерго»;

3.Послуги з проведення державної інвентаризації земель у Львівській області (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozzoro» UA-20024-003-06-006074-a), проведених Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області.

Вцілому заявник вказує на наявність достатніх, на його переконання, правових підстав для зупинення дії Рішення від 30.06.2025р. № 63/140-р/к та необхідність вжиття заходу забезпечення позову, його пов`язаність із предметом спору та ризик настання несприятливих наслідків, що вцілому негативно вплинуть (у випадку його незастосування) на господарській діяльності позивача, відповідно до вимог ч. 5 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд встановив наступне:

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Забезпечення позову може мати місце за наявності хоча б однієї з умов: невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Виходячи з системного тлумачення положень процесуального закону, слідує, що застосування заходів забезпечення позову необхідне тільки через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Отже, такою інформацією володіють безпосередньо самі суб`єкти господарювання (учасники), які були (не були) притягнуті до відповідальності.

З метою інформаційної підтримки забезпечення реалізації норм ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», полегшення пошуку замовниками відповідних рішень, на веб-порталі АМКУ у розділі «Діяльність у сфері державних/публічних закупівель» містяться зведені відомості про рішення органів АМКУ щодо визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій (передбачених п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону), які стосувались спотворення результатів торгів (тендерів). Після спливання трьох років з дати прийняття відповідного рішення відомості про суб`єкта господарювання, стосовно якого його прийнято, видаляються з сайту АМКУ.

Разом з тим, відображення відомостей у системі «Прозорро» щодо вчинення суб`єктом господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції не є результатом ведення Державним підприємством «Прозорро» окремого реєстру щодо вчинення таких дії, а є лише відображенням відомостей, які містяться у Зведених відомостях про рішення органів АМКУ.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що задоволення вимоги заявника щодо зобов`язання вилучити відомості із зведених відомостей рішень органів АМКУ про визнання вчинення суб`єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції, фактично є частковим задоволенням позову, адже правомірність висновків АМКУ, викладених у спірному рішенні, стосовно вчинення Товариством антиконкурентних узгоджених дій встановлюється за результатами розгляду судом даної справи по суті, а оскаржуване рішення АМКУ до прийняття судового рішення є чинним.

Слід зазначити, що Товариство не може бути позбавлене права на участь у закупівлях через прийняття спірного рішення та розміщення інформації про нього у зведених відомостях про рішення органів АМКУ на веб-порталі Антимонопольного комітету України, з огляду на приписи ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з ч. 1 ст. 48 цього Закону, ч. 1 ст. 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; за результатами перевірки відповідно до ч. 5 ст. 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до ч. 3 ст. 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини 3 статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Незалежно від положень частини 4 цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України (ч. 5 ст. 60 зазначеного закону).

Зазначена норма є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, що регулюються цим Законом, і згідно з якою дія рішення органу Антимонопольного комітету України може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 19.03.2021р. у справі №910/13451/20.

При цьому, право суду зупинити дію оскаржуваного рішення АМК за заявою, поданою суду відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не може розглядатися, як підстава для забезпечення позову в порядку приписів статей 136, 137 ГПК України, оскільки відповідно до антиконкурентного законодавства рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, між тим за приписами ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.06.2020р. у справі №910/13158/19, від 22.08.2019р. у справі №916/492/19, від 14.11.2019р. у справі №914/938/19, від 01.04.2020р. у справі №912/2156/19.

Таким чином, забезпечення позову у вказаний спосіб призвело б до продовження позивачем діяльності на противагу рішенню, згідно з яким така діяльність визнана протиправною (здійснення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю).

Крім того, заявник не позбавлений права самостійно звернутися до АМКУ з вимогою внести дані стосовно зупинення дії спірного рішення до зведених відомостей у разі відкриття провадження у справі щодо визнання такого рішення недійсним.

Заявник не навів обставин, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів особи.

Крім того, задоволення заяви жодним чином не впливає на виконання рішення суду, оскільки у разі задоволення позовних вимог рішення Комітету неможливо буде виконати.

У разі задоволення позовних вимог позивача, захист його порушених прав буде забезпечено у повному обсязі, оскільки автоматично відновить його порушене право, а тому вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом вилучення відомостей зі зведених відомостей щодо рішень органів АМКУ жодним чином не впливає на виконання рішення суду.

Водночас, суд звертає увагу, що заявник не зазначає на який саме строк необхідно зупинити дію рішення АМКУ та виключити відповідну інформацію з реєстру.

Поданими заявником доказами не підтверджено та необґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову до його подання.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Терразем» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.