ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"05" серпня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/817/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.
при секретарі судового засідання Кастровій М.С.
про стягнення заборгованості за Договором поставки від 19.04.2024 № 32314292/2024 у розмірі 7 647 806,16 грн., з якої 5 775 019,54 грн. сума основного боргу, 456 367,82 грн. пеня, 1 155 003,89 грн. штраф, 261 414,91 грн. різниця в ціні товару
Від позивача не з`явився;
Від відповідача Головін М.В. (ордер від 04.04.2025 серія ВН № 1497466).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2025 у справі № 916/817/25 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АДАМА УКРАЇНА 5 775 019,54 грн. суму основного боргу, 456 367,82 грн. пені, 577 501,94 грн. штрафу, 261 414,91 грн. різниці в ціні товару та витрати на сплату судового збору в розмірі 91 773,67 грн.

Відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю АДАМА УКРАЇНА до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ частині стягнення 577 501,94 грн. штрафу.

07.07.2025 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АДАМА УКРАЇНА» про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 04.07.2025 (вх. № 2-1049/25) в якій товариство просило суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ" (, місцезнаходження: Україна, 68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, місто Татарбунари, ВУЛИЦЯ КНЯЗЄВА, будинок 8, квартира 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДАМА УКРАЇНА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

Ухвалою суду від 21.07.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АДАМА УКРАЇНА» про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 04.07.2025 (вх. № 2-1049/25) до розгляду та призначено судове засідання на 05.08.2025.

01.08.2025 на адресу суду надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу (правову допомогу) від 31.07.2025 (вх. № 24208/25) в яких товариство просило відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» зазначає, що вимоги ТОВ «АДАМА УКРАЇНА» про стягнення з Відповідача судових витрат не можуть бути задоволені з огляду на таке: до закінчення судових дебатів представником Позивача не заявлено про розмір судових витрат; не заявлено про збільшення розміру витрат на правничу допомогу; не подано доказів на підтвердження понесених витрат, або витрат, які Позивачем будуть понесені; не подано клопотання про неможливість подання до суду доказів на підтвердження витрат та поважність причин такого неподання, про надання додаткового строку на подання таких доказів. Заявлені після ухвалення судом рішення витрати у розмірі 15 000,00 грн. втричі перевищують розмір витрат, заявлених у першій заяві по суті (позові).

Позивач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи за відсутності свого повноважного представника.

Судом встановлено наступні обставини.

У позовній заяві позивачем зазначено, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Також позивачем зазначено у позовній заяві, що враховуючи положення частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду Позивачем будуть надані докази на підтвердження остаточного розрахунку суми судових витрат.

16.02.2023 року між Позивачем (Клієнт) та адвокатом Козачком Іваном Петровичем (Адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 1 (далі Договір від 16.02.2023). За умовами вказаного договору Адвокат зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу, а Клієнт - оплатити винагороду (гонорар) за її надання.

Відповідно до пунктів 1.1, 4.1 Договору від 16.02.2023 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором та/або додатками до договору. Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Згідно із пунктом 1.2 Додатку від 03.03.2025 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01 від 16.02.2023 гонорар адвоката за послуги, визначені у додатку, становить 15 000,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу від 04.07.2025 (вх. № 2-1049/25) позивачем додано акт наданих послуг з детальним описом робіт.

Позиція суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Стороною в договорі про надання правової допомоги є Адвокатське бюро. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до частини першої статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 916/15357/17.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не приймає доводи Відповідача про те, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача судових витрат не можуть бути задоволені через те, що до закінчення судових дебатів представником Позивача не заявлено про розмір судових витрат; не заявлено про збільшення розміру витрат на правничу допомогу; не подано доказів на підтвердження понесених витрат, або витрат, які Позивачем будуть понесені; не подано клопотання про неможливість подання до суду доказів на підтвердження витрат та поважність причин такого неподання, про надання додаткового строку на подання таких доказів. Заявлені після ухвалення судом рішення витрати у розмірі 15 000,00 грн. втричі перевищують розмір витрат, заявлених у першій заяві по суті (позові), з огляду на наступне.

Як зазначалось вище ТОВ «АДАМА УКРАЇНИ» у позовній заяві зазначено, що враховуючи положення частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачем будуть надані докази на підтвердження остаточного розрахунку суми судових витрат. А в подальшому своєчасно подано докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд враховує завдання господарського судочинства, особливості предмету спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, а також час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та вважає за можливе здійснити розподіл судових витрат, які підлягають відшкодуванню та стягненню з відповідача у загальному розмірі 15 000,00 грн. При цьому, у даному випадку відсутні підстави для застосування норм частини шостої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, суд вважає, що стягнення 15 000,00 грн. не буде непомірним тягарем для ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Князєва, буд. 8, кв. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АДАМА УКРАЇНА (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13, офіс № 4А/41, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 13.08.2025.

Суддя Ю.А. Шаратов