ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2025 р. Справа№ 911/2102/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Король Д.А.

учасники справи:

від позивача : Ладигін С.С.;

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2025

у справі № 911/2102/25 (суддя Бацуца В. М.)

за позовом ОСОБА_1

до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ"

про визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Господарський суд Київської області із позовом до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ" про визнання недійсним рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ", оформленого протоколом від 30.06.2024 р. № 30-06/24 в частині по третьому питанню, яким вирішено затвердити рішення правління „Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 , 19, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ", протокол Правління від 25.03.2024 р. № 25/03-24.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.07.2025 по справі № 911/2102/25 відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви та у заяві про забезпечення позову.

08.07.2025 ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2025 по справі № 911/2102/25 та направити справу до Господарського суду Київської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі та забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви та у заяві про забезпечення позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2025 у справі № 911/2102/25, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.08.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ", оформлене протоколом від 30.06.2024 р. № 30-06/24 в частині по третьому питанню, яким вирішено затвердити рішення правління „Про збільшення розміру пайового внеску для членів кооперативу, що приймають участь у будівництві житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1 , 19, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та Яблунева, 27", протокол Правління від 25.03.2024 р. № 25/03-24, було прийнято відповідачем із порушенням положень чинного законодавства України, оскільки вказані спірні загальні збори кооперативу були проведені із порушенням вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення спірних загальних зборів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" передбачено, що підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК).

Пунктом 2 цієї ж постанови передбачено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Пунктом 3 цієї ж постанови передбачено, що у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

3.1. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

3.2. Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з:

- приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин.

З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи;

Пунктами 1.1., 1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п`ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб.

1.2. За змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є:

1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув;

2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Згідно з ст. 2 Закону України „Про кооперацію" обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Відповідно до ст. 6 цього ж закону кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Статтею 10 цього ж закону передбачено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Статтею 14 цього ж закону передбачено, що у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай.

Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю.

Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва).

Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10.04.2024 р. у справі № 750/319/18 зазначила, що системне тлумачення норм Закону України "Про кооперацію", ЦК та ГК України дає підстави для висновку, що асоційований член обслуговуючого кооперативу не наділений правомочностями, які б у повному обсязі відповідали ознакам поняття корпоративних прав, а спори між ним та кооперативом не є такими, що виникають із корпоративних відносин.

Таким чином, спори між асоційованим членом обслуговуючого кооперативу і таким кооперативом щодо сплати пайових внесків, визначених кооперативними договорами, не пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності цього кооперативу.

Отже, такі спори слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , не є фізичною особою - підприємцем.

Рішенням правління Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ" від 26.08.2020, оформленим протоколом № 26/08-20 Ч-17/1, ОСОБА_1 прийнято до складу асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ".

27.08.2020 р. між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ" та ОСОБА_1 було укладено договір № 27/08/Кв-5/17, згідно з умовами якого пайовик - фізична особа, яка є асоційованим членом Кооперативу у відповідності до протоколу правління Кооперативу № 26/08-20 Ч-17/1 від 26.08.2020 р., внесла необхідні для цього внески, а також укладає договір про внесення паю, який необхідний для будівництва для пайовика об?єкту в житловому будинку.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. договору цей договір регулює взаємовідносини сторін, пов?язані з внесенням та формуванням пайовиком паю у кооперативі у відповідності до норм чинного законодавства України та статуту Кооперативу. У порядку та на умовах передбачених цим договором пайовик передає пайовий внесок для формування свого паю в Кооперативі, а Кооператив приймає цей внесок і використовує його виключно для будівництва об`єкту в житловому будинку на земельній ділянці відведеній для будівництва житлового будинку, визначеній на засіданні правління Кооперативу, шляхом укладення відповідних договорів та угод з підрядчиками та підрядними організаціями.

Отже, спір за даним позовом виник між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ" та ОСОБА_1 як асоційованим членом такого кооперативу із цивільних відносин щодо законності та обгрунтованості збільшення розміру її пайового внеску у відповідності до рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ", оформленого протоколом від 30.06.2024 р. № 30-06/24, та протоколу Правління від 25.03.2024 р. № 25/03-24 Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ".

Таким чином, ОСОБА_1 згідно з чинним законодавством України не є фізичною особою - підприємцем, але є асоційованим членом Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ" і спір за даним позовом виник між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ" та ОСОБА_1 як асоційованим членом такого кооперативу щодо законності та обгрунтованості збільшення розміру її пайового внеску у відповідності до рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ", оформленого протоколом від 30.06.2024 р. № 30-06/24, та протоколу Правління від 25.03.2024 р. № 25/03-24 Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер-Київ".

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що даний спір не є корпоративним в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України і не відноситься до юрисдикції господарських судів, оскільки позивач є асоційованим членом зазначеного кооперативу, і фактично такий спір не виник між позивачем та відповідачем із корпоративних відносин та не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності останнього, а фактично такий спір виник між позивачем та відповідачем із цивільних відносин з приводу збільшення розміру її пайового внеску за договором про внесення паю, а тому такий спір відноситься до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованим висновок Господарського суду Київської області про відмову у прийнятті вказаної позовної заяви до розгляду і відкритті провадження у справі і відповідно про відмову у прийнятті до розгляду доданої заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на наведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Київської області від 03.07.2025 у справі №911/2102/25 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2025 у справі №911/2102/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 03.07.2025 у справі №911/2102/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.08.2025

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов