номер провадження справи 9/65/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 Справа № 908/1119/25

м.Запоріжжя

За позовом: Управління поліції охорони в Миколаївській області, м. Миколаїв

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», м.Запоріжжя

про стягнення суми 5011482,51 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

За участю представників:

від позивача: Радченко Р.М. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Управління поліції охорони в Миколаївській області про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» суми 5011482,51 грн, яка складається з суми 4797500,00 грн основного боргу, суми 44163,29 грн 3% річних та суми 169819,22 грн інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.04.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1119/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 30.04.2025 вищевказану позовну заяву на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.05.2025, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1119/25, присвоєний справі номер провадження 9/65/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.06.2025. Ухвалою суду від 03.06.2025 підготовче засідання відкладено на 24.06.2025. Ухвалою суду від 24.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/1119/25 на тридцять днів, закрито підготовче провадження у справі № 908/1119/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2025.

У судовому засіданні 31.07.2025 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, які мотивовані, зокрема, наступним. Управлінням поліції охорони в Миколаївській області (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (постачальник) укладено Договір про закупівлю №748/10-1Т/240 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками від 18.10.2024, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити Замовнику товар: паливно-мастильні матеріали (ПММ) та паливні картки (бензин А-95 з рівнем екологічної безпеки Євро 5 та дизельне паливо з рівнем екологічної безпеки Євро 5), а замовник зобов`язується сплатити постачальнику вартість ПММ. 02.12.2024 постачальником було виставлено рахунок-фактура №0009/1001868 на суму 4797500,00 грн за бензин А-95 у кількості 40 000 літрів та дизельне пальне у кількості 50 000 літрів, який був оплачений позивачем за платіжною інструкцією від 03.12.2024 №12741. Проте, після перерахування грошових коштів та реєстрації податкової накладної постачальник свої зобов`язання за договором не виконав, оплачений товар (ПММ) замовнику не поставив. 30.12.2024 року та 07.02.2025 року керівництво замовника зверталося з претензіями до постачальника щодо неналежного виконання договірних умов, які були залишені відповідачем без відповіді. У зв`язку з порушенням постачальником умов Договору з поставки замовнику паливно-мастильних матеріалів у постачальника виникла заборгованість станом на 22.04.2025 у розмірі 4 797 500,00 грн у тому числі ПДВ, яка заявлена повивачем до стягнення з відповідача. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивачем також нараховно та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судові засідання, в т.ч. в судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 31.07.2025, не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв. Своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду також не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

За результатами запиту на отримання інформації про наявність зареєстрованого електронного кабінету, судом встановлено, що у юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (відповідач) наявний зареєстрований електронний кабінет (дата реєстрації 25.02.2025).

В частині 5 ст. 176 ГПК України встановлено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 11 статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 120, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвали суду у даній справі надсилались до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» та були своєчасно доставлені до електронного кабінету відповідача, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З положень з ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує: у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутністю відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

18.10.2024 між Управлінням поліції охорони в Миколаївській області (Замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Постачальник, відповідач у справі) був укладений Договір про закупівлю №748/10-1Т/240 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками (далі Договір).

У розділі 1 Договору наведені основні терміни та поняття, зокрема:

ПММ паливно-мастильні матеріали, якість яких відповідає встановленим державним стандартам, реалізація яких є предметом даного Договору;

Паливна картка пластикова картка, як засіб підтвердження права уповноваженої (довіреної) особи Замовника на отримання пального (визначеного найменування та кількості зазначеній у квитанції терміналу або чеках касових систем), за допомогою якої уповноваженій (довіреній) особі Замовника надається право отримати пальне за допомогою Терміналу або касової системи в місцях відпуску пального. Пальне обліковується на Паливній картці в літрах. Паливна картка не є платіжним засобом;

Місце відпуску ПММ (далі АЗС) автозаправні станції, на яких відпуск ПММ здійснюється за пред`явленням Паливних карток;

Термінал електронний пристрій, що дозволяє зчитувати дані з магнітної смуги Паливної картки, здійснювати Авторизацію, формувати документ, що підтверджує проведену операцію;

Авторизація (Авторизаційна відповідь) одержання дозволу на здійснення операції з Паливною карткою;

Відпуск ПММ заправка автотранспорту Замовника ПММ в порядку та згідно з вимогами, передбаченими діючим законодавством України;

Основна паливна картка умовна картка, на якій обліковується загальний залишок відповідного типу ПММ Замовника;

Поповнення Паливної картки встановлення певної кількості ПММ на Паливну картку Замовника або Довіреної особи Замовника у рамках оплаченої і доступної кількості ПММ.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору в порядку та умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити Замовнику товар: паливно-мастильні матеріали та Паливні картки (Бензин А-95 з рівнем екологічної безпеки Євро 5 та дизельне паливо з рівнем екологічної безпеки Євро 5) за ДК 021:2015:09130000-9 (ДК 021:2015:09132100-4 неетильований бензин; 09134200-9 дизельне паливо), на яких воно обліковується; організовувати та забезпечувати відпуск ПММ Замовнику або Довіреній особі Замовника на підставі Паливних карток, а Замовник зобов`язується сплатити Постачальнику вартість ПММ. Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (додаток 4).

02.12.2024 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №748/10-1Т/240 від 18.10.2024, згідно з якою сторони домовились зменшити ціну за одинцю товару та відповідно до якої визначили: Бензин А-95 з рівнем екологічної безпеки Євро 5 (Євро5-Е0) 40000 літрів, ціна за одиницю: 46,66666675 грн без ПВД; дизельне паливо з рівнем екологічної безпеки Євро 5 (Євро5-В0) 50000 літрів, ціна за одиницю: 42,625 грн без ПДВ. Всього загальна вартість товару з ПДВ 4797500,00 грн.

В п. 5.3 Договору зокрема визначено, що оплата товару здійснюється Замовником в національній валюті України в безготівкові формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника протягом трьох банківських днів з дня видачі рахунку. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до умов пп. 4.1.3, 4.1.5 пункту 4.1 Договору, Постачальник зобов`язаний у строк не більше 2-х банківських днів з дня надходження коштів за ПММ на поточний рахунок (в повному обсязі за відповідним рахунком) Постачальника забезпечити поповнення Основної паливної картки Замовника; забезпечити Замовнику можливість безперешкодного використання Паливних карток відповідно до умов Договору та Правилами користування Паливними картками (Додаток 1 до Договору).

Право власності на ПММ виникає у Замовника з моменту фактичного отримання ПММ на підставі Авторизаційної відповіді у кількості, що вказана у квитанції Терміналу, в повному обсязі згідно з Договором за ціною, що визначена відповідно до розділу 5 Договору. Відпуск ПММ Постачальником Замовнику відбувається через мережу АЗС після отримання позитивних Авторизаційних відповідей по Паливним карткам через Термінал. Постачальник забезпечує та гарантує відпуск товару за талонами на паливо на будь-якій з АЗС з Переліку АЗС (Додаток №5 до договору) цілодобово, включаючи суботу, неділю, святкові та неробочі дні (п. 2.3, п.2.4 Договору).

Згідно з п.п. 7.1 Договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) та діє до 31.12.2024 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Матеріали справи свідчать, що на підставі вищезазначеного Договору Постачальником ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» був виставлений Покупцю Управлінню поліції охорони в Миколаївській області рахунок-фактура № 0009/1001868 від 02.12.2024 на оплату пального (бензин А-95 у кількості 40000,00 літрів та дизельного палива у кількості 50000,00 літрів) на загальну суму 4797500,00 грн з ПДВ.

Позивачем здійснено оплату пального згідно вказаного рахунку-фактури, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС», що підтверджується платіжною інструкцією від 03.12.2024 № 12741 на суму 4797500,00 грн (копія міститься в матеріалах справи).

ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» 03.12.2024 було складено податкову накладну № 1000001/1 на суму 4797500,00 грн з ПДВ.

В матеріалах справи також містяться копії претензій Управління поліції охорони в Миколаївській області від 30.12.2024 № 4871/43/34/6/01-2024 та від 07.02.2025 №377/43/34/6/01-2025, адресованих ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС», в яких позивач зокрема повідомляв про порушення Постачальником умов Договору в частині відпуску ПММ та в разі незабезпечення поставки (відпуску) обумовленого Договором товару наполягав на поверненні сплачених грошових коштів.

Доказів направлення або вручення претензії від 30.12.2024 позивач суду не надав. На підтвердження направлення та отримання ТОВ «ІНКАМ-ФІНАНС» претензії від 07.02.2025 позивачем надано (додано до заяви на усунення недоліків позовної заяви) копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 886, згідно з яким поштове відправлення було одержано адресатом 13.02.2025 (арк.с. 57).

Як зазначив позивач, відповіді на претензії відповідач не надав, свої зобов`язання за Договором відповідач не виконав, поставку товару не здійснив, сплачені позивачем за товар кошти не повернув.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17, Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 у справі № 918/631/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).

У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися правові відносини на підставі укладеного сторонами Договору про закупівлю №748/10-1Т/240 на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками від 18.10.2024, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Як встановлено та зазначено судом вище, позивач здійснив оплату за паливно-мастильні матеріали згідно з рахунком-фактурою виставленим відповідачем на підставі вказаного Договору, що підтверджується платіжною інструкцією № 12741 від 03.12.2024 на суму 4797500,00 грн (копія міститься в матеріалах справи).

Проте, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за Договором не виконав, відпуск позивачу оплаченого ним пального не забезпечив.

Відповідач доказів поставки (відпуску) позивачу, в т.ч. часткової, оплаченого позивачем товару або повернення позивачу здійсненої ним оплати за непоставлений (невідпущений) товар суду не надав. Відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 4797500,00 грн за непоставлений товар є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 44163,29 грн 3% річних, які згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком нараховано за період прострочення з 01.01.2025 по 22.04.2025 та суми 169819,22 грн інфляційних втрат за період прострочення з січня по березень 2025 включно.

За приписами ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Як зазначалось вище, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з частиною 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже у постачальника (продавця), який не виконав зобов`язання з поставки товару у встановлений строк, виникає зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати, тобто грошове зобов`язання, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Як зазначалося вище, нарахування 3% річних здійснено позивачем за період прострочення з 01.01.2025 по 22.04.2025, нарахування інфляційних втрат за період з січня 2025 по березень 2025 включно.

В обґрунтування періоду нарахування відсотків річних та інфляційних втрат, позивач посилався на те, що строк дії договору закінчився 31.12.2024.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про необґрунтованість визначеного позивачем початку періоду прострочення відповідачем зобов`язання з повернення суми 4797500,00 грн попередньої оплати, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 2 ст. 252, ст. 253 ЦК України).

З положень п. 2.4., пп. 4.1.2 п. 4.1. Договору, слідує, що відпуск ПММ Постачальником Замовнику відбувається через мережу АЗС на підставі паливних карток, тобто обов`язок Постачальника з передачі (відпуску) товару Замовнику пов`язується з кожним окремим фактом (моментом) пред`явлення Замовником (його довіреною особою) паливних карток на АЗС.

Граничний термін або строк, протягом якого має бути здійснена передача (відпуск) товару на всю суму здійсненої позивачем попередньої оплати, умовами Договору не встановлено.

Також в Договорі не визначено строк (термін) повернення Постачальником (відповідачем) Замовнику (позивачу) здійсненої останнім попередньої оплати у разі невиконання відповідачем зобов`язань щодо передачі (відпуску) товару.

При цьому, суд зазначає, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов`язання, яке продовжує існувати до його повного виконання, тому позивач безпідставно ототожнює дату закінчення строку дії договору (31.12.2024) з датою настання кінцевого строку виконання відповідачем зобов`язання з поставки (відпуску) товару.

Таким чином, в даному випадку, для визначення моменту прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення коштів (попередньої оплати), слід застосовувати вищенаведені приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Як зазначалось судом вище, в матеріалах справи міститься копія претензії від 07.02.2025 за вих. №377/43/34/6/01-2025, в якій позивач вимагав забезпечити поставку (відпуск) товару або повернути сплачені за нього грошові кошти. Вказана претензія згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення була отримана відповідачем 13.02.2025.

Оскільки відповідач не здійснив відпуск (передачу) позивачу товару у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги (претензії), як то визначено в ч. 2 ст. 530 ЦК України, ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» не мало правових підстав для утримання грошових коштів в розмірі здійсненої позивачем попередньої оплати на суму 4797500,00 грн, тому повинно було повернути її позивачу наступного дня після спливу семиденного строку від дня отримання вказаної вимоги, а саме 21.02.2025. У зв`язку з неповерненням відповідачем попередньої оплати, вказане грошове зобов`язання є простроченим з вказаної дати.

Вирішуючи спір, суд перевіряє обґрунтованість розрахунків заявлених до стягнення грошових сум та, якщо розрахунок здійснений позивачем неправильно, з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань.

Судом враховано, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення щодо методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення. Так, якщо час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця, за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

На підставі викладеного, здійснивши перерахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем граничного періоду нарахування, суд встановив, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 24053,22 грн 3% річних за період з 21.02.2025 по 22.04.2025 та сума 71962,50 грн інфляційних втрат за березень 2025. В іншій частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом відмовляється у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, позов задовольняється судом частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд враховує наступне.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

З положень ч. 1, підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слідує, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду з даним позовом позивач за платіжною інструкцією № 14292 від 23.04.2025 сплатив судовий збір в розмірі 75172,23 грн.

Оскільки позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», за подання цієї позовної заяви позивач із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору мав сплатити судовий збір у розмірі 60137,79 грн.

Таким чином при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 15034,44 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі викладеного, судовий збір у розмірі 15034,44 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України. Повернення зазначеної суми судового збору буде здійснено ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів п. 2 ч. 1 статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 58722,19 грн витрат зі сплати судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області, (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 52) суму 4797500 (чотири мільйони сімсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. основного боргу, суму 24053 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят три) грн 22 коп. 3% річних та суму 71962 (сімдесят одну тисячу дев`ятсот шістдесят дві) грн 50 коп. інфляційних втрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8) на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області, (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 52) суму 58722 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот двадцять дві) грн 19 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 11.08.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва