ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року м. Дніпро Справа № 904/4073/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 (повне рішення складено 22.11.2024, суддя Дичко В.О.) у справі № 904/4073/24

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта", м. Київ

до Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича, м. Кривий Ріг

про стягнення 86 637,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Акціонерне товариство "Укрпошта" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича про стягнення 86 637,66 грн, у тому числі заборгованості в сумі 54 179,91 грн, інфляційних втрат у сумі 25 220,76 грн, 3% річних у сумі 6 026,53 грн. та пені в сумі 1 210,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019 у частині своєчасної сплати орендної плати, відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та земельного податку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024, у даній справі, позовну заяву Акціонерного товариства "Укрпошта" до Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича про стягнення 86 637,66 грн - задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" 86 637,66 грн, у тому числі заборгованість у сумі 54 179,91 грн, інфляційні втрати в сумі 25 220,76 грн, 3% річних у сумі 6 026,53 грн, пеню в сумі 1 210,46 грн, судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

У рішення місцевий суд, надавши оцінку здійсненим позивачем розрахункам заборгованості зі сплати орендної плати та відшкодування витрат орендодавця на утримання нерухомого майна та сплату земельного податку, дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання перед позивачем, а тому доводи позивача про порушення його майнових прав на суму 54 179,91 грн (заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 29 833,34 грн, заборгованість з відшкодування витрат орендодавця на утримання нерухомого майна та сплату земельного податку в сумі 24 346,57 грн) є правомірними, документально підтвердженими та не спростованими відповідачем у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції, перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних, пені та інфляційних втрат, установив правильність цих розрахунків.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Фізична особа - підприємець Конобєвський Юрій Сергійович, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі №904/4073/24; постановити нове рішення у справі №904/4073/24, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог; судові витрати у справі покласти на позивача.

Апелянт вказує на те, що не відповідає встановленим обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов правочину про відшкодування відповідачем позивачу витрат на утримання нерухомого майна, земельного податку.

На думку відповідача:

- матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами у встановленій законом формі (у письмовій формі, як це визначено статтею 181 ГК України) договору, яким би позивач та відповідач визначили умови відшкодування земельного податку;

- матеріали справи не містять доказів передання у користування земельної ділянки та погодження істотних умов договору про компенсацію земельного податку (місце розташування, площа, кадастровий номер, розмір платежу тощо);

- у позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, компенсацію плати за землю, за яку він бажає отримувати від відповідача. А відсутність прав позивача на таку земельну ділянку робить його позовні вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню;

- чинним законодавством передбачено відшкодування орендодавцю будівель, споруд (їх частин) плати за користування земельною ділянкою. Так, відповідно до статті 797 ЦК України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою. Отже орендарі можуть відшкодовувати земельний податок тільки у тому випадку, коли це прямо передбачено у договорі оренди приміщень. У разі, коли в договорі оренди приміщень не передбачено та не розраховано плату за землю, орендодавець не має правових підстав вимагати від орендаря відшкодовувати плату за землю;

- матеріали справи не містять розміру та меж земельної ділянки, відшкодування земельного податку, за яку позивач просить стягнути з відповідача. Для правильного вирішення спору необхідно встановити розмір та межі земельної ділянки для перевірки здійсненого розрахунку позивача;

-в матеріалах справи відсутня технічна документація стосовно земельної ділянки, на якій розташований орендований відповідачем об`єкт нерухомості;

- рахунок за своєю правовою природою є бухгалтерським документом. Він не віднесений до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно зі статтею 11 ЦК України. В домовленості щодо відшкодування податку на землю однією із істотних умов є ціна. Матеріали справи не містять доказів погодження позивачем та відповідачем розміру податку на землю, який підлягає відшкодуванню;

- відсутність доказів погодження сторонами такої істотної умови, як конкретний розмір податку на землю, який підлягає відшкодуванню відповідачем, означає, що правочин щодо відшкодування відповідачем частини податку на землю позивачу, є неукладеним. І, відповідно, таким, що не породжує жодних зобов`язань сторін з цього приводу.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі № 904/4073/24 законним, обґрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Акціонерне товариство "Укрпошта" не погоджується з доводами апелянта, вважає їх необґрунтованими, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

В обґрунтування своїх заперечень проти апеляційної скарги позивач зазначив, що Договір № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019 укладено Сторонами на підставі протоколу електронних торгів від 09.10.2019 № UA-PS-2019-09- 24-000011-3, це означає, що відповідач, підписуючи протокол електронних торгів уже виявив свою волю (бажання) щодо підписання договору саме на таких умовах (проект договору додавався до умов торгів). Разом з Договором відповідач підписав додатки до нього: Акт приймання передачі майна (Додаток 1), План (Додаток 2) та Розрахунок орендної плати (Додаток 3).

Позивач наголошує, що договір укладено за результатами Голландського аукціону «Довгострокова оренда комплексу будівель та споруд площею 910,8 м2 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області» (лот № 1040), згідно якого у розділі «Призначення» визначено «Комплекс будівель та споруд знаходиться у не задовільному стані. Комунікації відсутні. Земельна ділянка 0.5158 га. Орендар повинен огородити вказану територію, забезпечити охорону об`єкту та його належний санітарний стан. Комплекс будівель розташований в житловому районі міста. Поруч розташовані магазини, фінансові установи, поштове відділення» (посилання: https://prozorro.sale/auction/UA-PS 2019-09-24-000011-3/). Тобто, умовами аукціону та примірним договором оренди передбачено умову з компенсації плати за землю та усі учасники аукціону мали змогу і повинні були ознайомитись з його умовами, що є обов`язковими для всіх учасників аукціону, а організатор аукціону (АТ «Укрпошта») мав законні права наполягати на їх включенні до умов договору оренди, в т.ч. і щодо умови про відшкодування витрат на утримання майна.

Окрім того, позивач звертає увагу, що плата за землю згідно з Податковим кодексом України було обов`язком позивача, як законного користувача земельною ділянкою, а відповідач, як орендар, в свою чергу мав обов`язок з відшкодування плати за землю під об`єктом оренди.

Позивач зазначає, що положення ст. 797 Цивільного кодексу України, на які посилається відповідач є загальними, а укладення договору оренди здійснювалися за результатами проведеного електронного аукціону з визначеними умовами договору, зокрема і щодо обов`язкового відшкодування витрат з утримання об`єкту оренди. Тож, укладення окремого договору для відшкодування витрат з утримання об`єкту оренди не є обов`язковим і абзацом 4 п. 3.1. договору оренди саме це і передбачено.

Як вважає позивач, усі умови аукціону (оферта) доступні на теперішній час і є такими, що прийняті учасниками, які погоджуючись з такими умовами беруть участь в аукціоні, а потім ще й договір укладають. До 31.05.2021 відповідач здійснював оплату, в тому числі і в рахунок відшкодування земельного податку, що підтверджується платіжними документами, які вказані у довідці про надходження платежів від ФОП Конобєвського Ю.С., що теж є підтвердженням згоди відповідача з умовами договору.

Протягом дії договору починаючи з 28.10.2019 до моменту звернення позивача до суду за захистом свої порушених відповідачем інтересів, у відповідача не виникало питання щодо законності укладення договору, в тому числі істотних умов договору, щодо відповідності розміру земельної ділянки розмірам орендованого комплексу будівель та споруд, щодо строків оплати, і інших порушених у відзиві на позов питань.

Таким чином, є усі підстави вважати, що Сторони під час укладання договору оренди досягли усіх істотних умов, дійшли згоди щодо видів, розміру, строків оплати, а також фактичні дії Орендаря свідчать про обізнаність та згоду з вимогами договору.

Також позивач зазначає, що об`єктом оренди є весь комплекс будівель та споруд, що розташований на земельній ділянці, площею 0,5158 га, кадастровий номер :04:008:0479, переданий апелянту за договором оренди на підставі акту приймання передачі від 28.10.2019. Крім того, умови аукціону містили і розмір земельної ділянки і орієнтовну суму витрат з утримання майна на 2019 рік, а саме: «Додаткові платежі: Комунальні послуги, витрати на утримання, експлуатаційні витрати, електроенергія, тощо, також Орендар відшкодовує податки на землю та нерухомість (38,9 тис. грн на 2019 рік)». Формування земельної ділянки відбувалося за законодавством, що діяло на момент виникнення прав щодо цієї земельної ділянки, тож і твердження апелянта про те, що земельна ділянка не сформована та не є об`єктом цивільних правовідносин є хибним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/4073/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

20.12.2024 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.01.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі № 904/4073/24 - залишено без руху. Апелянту надано строк, протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали, усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме: надати Центральному апеляційному господарському суду докази оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4542 грн. та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу у справі №904/4073/24 - Акціонерному товариству "Укрпошта".

16.01.2025 від представника апелянта до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, якою долучено квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4542 грн., а також докази направлення копії апеляційної скарги позивачу у справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі № 904/4073/24 та вирішено розглядати апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

28 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Укрпошта» (далі орендодавець) та Фізичною особою підприємцем Конобєвським Юрієм Сергійовичем (далі орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 281019-07/3.3Р34 (а.с. 9-11, далі Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування: комплекс будівель та споруд, загальною площею 910,8 м2, розташований за адресою: 50053, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 11а на земельній ділянці площею 0,5158 га.

Відповідно до підпунктів 1.1.1, 1.1.2 пункту 1.1 Договору мета використання -розміщення стоянки автотранспорту.

Балансова вартість майна станом на 30.09.2019 складає 25 179 гривень.

Згідно з пунктом 2.1 Договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням сторонами акта приймання-передачі майна.

Відповідно до пункту 3.1 Договору згідно протоколу електронного аукціону № UA-PS-2019-09-24-000011-3 від 09.10.2019 орендна плата становить 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) з ПДВ за місяць оренди, в тому числі ПДВ 833 грн 33 коп. (вісімсот тридцять три гривні 33 коп.).

Згідно умов аукціону, орендар має право на 1 календарний місяць орендних канікул. Орендна плата з 28 жовтня 2019 року по 27 листопада 2019 року включно складає 1 грн з ПДВ (одна гривня 00 копійок). При цьому, з другого місяця оренди, тобто з 28 листопада 2019 року, орендна плата сплачується в повному розмірі.

Починаючи з 01 жовтня 2020 року кожного наступного року оренди, орендна плата за користування майном (за виключенням плати за послуги з утримання нерухомого майна) автоматично збільшується на 10% (десять відсотків) від ставок, що діяли за попередній рік оренди. При цьому сторони погодилися, що така зміна ставок плати за користування майном та розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього Договору.

Орендар додатково відшкодовує витрати орендодавця на утримання майна, у тому числі податку на землю та податку на нерухоме майно, а також відшкодовує витрати з надання комунальних послуг або сплачує їх за окремими договорами, укладеними з постачальниками таких послуг.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата орендної плати за перший та останній місяць оренди здійснюється орендарем не пізніше 10 робочих днів після підписання акта приймання-передачі майна в оренду.

Згідно з пунктом 3.3 Договору щомісячно не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним, орендодавець надає орендарю акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за звітній місяць. Орендар зобов`язаний підписати акт про надані послуги та повернути його орендодавцю не пізніше 10 числа поточного місяця.

Відповідно до пункту 3.4 Договору орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за Договором.

Згідно з пунктом 3.5 Договору орендна плата при укладанні цього Договору сплачується за перший та останній місяць оренди. При цьому орендна плата за останній місяць оренди виступає незнижувальною сумою протягом строку оренди. У випадку збільшення розміру орендної плати орендар зобов`язаний доплатити орендодавцю відповідну суму орендної плати за останній місяць оренди згідно рахунку орендодавця.

Відповідно до пункту 3.6 Договору із суми орендної плати за останній місяць орендодавець має право задовільнити будь-які грошові вимоги до орендаря. Не пізніше 20-ти календарних днів від дати закінчення цього договору та підписання акта приймання-передачі майна орендодавець зобов`язаний повернути орендарю суму орендної плати за останній місяць, якщо вона не була використана для погашення грошових зобов`язань орендаря за цим Договором.

Згідно з пунктом 3.7 Договору орендна плата за перший місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до акта приймання-передачі майна в оренду.

На підставі пункту 3.8 Договору орендна плата за останній місяць оренди розраховується за фактичний період користування протягом звітного місяця згідно з актом приймання-передачі майна з оренди і сплачується орендарем на підставі акта про надані послуги.

Сума, належна до сплати/повернення за останній місяць оренди, розраховується орендодавцем з урахуванням наявності невикористаного завдатку.

Відповідно до підпункту 6.1.3 пункту 6.1 Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим Договором.

На підставі пункту 8.1 Договору в разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність згідно із цим Договором та законодавством України.

Відповідно до пункту 11.1 Договору цей Договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє на протязі 35 календарних місяців, саме до 28 вересня 2022 року включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

До позовної заяви Акціонерним товариством «Укрпошта» долучено розрахунок орендної плати за використання нерухомості (додаток № 3 до договору оренди № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019, а.с. 12), за яким орендна плата за використання нерухомості загальною площею 910,8кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 11а за повний місяць оренди становить 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) з ПДВ, в тому числі ПДВ 833 грн 33 коп. (вісімсот тридцять три гривні 33 коп.); за послуги з утримання майна орендар сплачує окремо згідно розрахунку або за фактичними показниками.

Також у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі майна (додаток № 1 до договору оренди № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019, а.с. 13), на підставі якого Акціонерне товариство «Укрпошта» передало, а Фізична особа підприємець Конобєвський Юрій Сергійович прийняв відповідно до умов договору № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019 комплекс будівель та споруд, загальною площею 910,8 м2, розташований за адресою: 50053, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мусоргського, 11а на земельній ділянці площею 0,5158 га; дата приймання-передачі майна в користування: 28.10.2019.

Позивач указує, що 11.06.2021 нерухоме майно, яке було предметом оренди, Акціонерним товариством «Укрпошта» продано, про що укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11.06.2021 (а.с. 64-65) та підписано акт передавання-приймання нерухомого майна від 11.06.2021 (а.с. 66).

Позивач зазначає, що орендарем порушувалися строки оплати, встановлені в договорі оренди нерухомого майна № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 29 833,34 гривень.

Також відповідачем своєчасно не відшкодовано витрати орендодавця на утримання нерухомого майна та сплату земельного податку, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 24346,57 гривень.

Позивачем разом із позовною заявою подано акти виконаних робіт та виставлено рахунки зі сплати орендної плати на загальну суму 101 334,34 грн (а.с. 17-27):

- № 2348 від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 1 грн з ПДВ;

- № 2349 від 31.10.2019 на суму 5 000 грн з ПДВ (завдаток за останній місяць оренди);

- № 2516 від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 500 грн з ПДВ;

- № 2723 від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 34 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 239 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 423 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 631 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 871 від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 1049 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 1213 від 31.07.2020 за липень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 1357 від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 1553 від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 5 000 грн з ПДВ;

- № 2056 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 2580 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 3101 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 83 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 517 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 1110 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 1474 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 5 500 грн з ПДВ;

- № 600 від 11.06.2021 за травень 2021 року та 01-10.06.2021 на суму 7 333,34 грн з ПДВ.

У матеріалах справи також містяться акти приймання-передачі виконаних робіт (послуг), рахунки з відшкодування витрат на податок на землю та податок на майно на загальну суму 78529,13 грн (а.с. 27-37):

- № 2412 від 31.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 376,14 грн з ПДВ;

- № 2612 від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 3 886,90 грн з ПДВ;

- № 2792 від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 3 886,90 грн з ПДВ;

- № 124 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 3 886,90 грн з ПДВ;

- № 339 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 4 386,90 грн з ПДВ;

- № 492 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 571 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 779 від 30.04.2020 на суму - 4 136,88 грн з ПДВ (перерахунок за березень 2020 року);

- № 945 від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 1129 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 1255 від 31.07.2020 за липень 2020 року на суму 4 136,88 грн;

- № 1424 від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 1717 від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 2142 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 2630 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 3370 від 31.12.2020 за листопад 2020 року на суму 4 136,88 грн з ПДВ;

- № 1360 від 31.03.2021 за січень-березень 2021 року на суму 13 991,33 грн з ПДВ;

- № 1449 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 4 663,78 грн з ПДВ;

- № 6007 від 11.06.2021 за період з 01.05.2021 до 10.06.2021 на суму 6 218,36 грн з ПДВ.

Крім того, в матеріалах справи містяться списки згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, згідно з якими всі перелічені вище рахунки та акти направлялись відповідачу за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 50037, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Ковельська, буд. 28 (а.с. 39-59).

Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Укрпошта» від 07.08.2024 на рахунок позивача від Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича надійшли кошти в сумі 120 683,56 грн (а.с. 38).

Акціонерне товариство «Укрпошта» зверталось до Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича з претензією про невиконання умов договору в частині своєчасної оплати наданих послуг за договором № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019 (а.с. 60). До зазначеної претензії позивач долучив акт звіряння взаємних розрахунків за період з 28.10.2019 по 11.06.2024, згідно з яким заборгованість становить 54 179,91 грн (а.с. 61-62).

Відповідачем у повному обсязі не сплачено орендну плату та не відшкодовано в повному обсязі витрати позивача на утримання нерухомого майна та сплату податку на землю, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди у примусовому порядку, а також інфляційних втрат, 3% річних та пені за періоди прострочення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 797 Цивільного кодексу України, плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Згідно з підпунктом 6.1.3 пункту 6.1 Договору та вимог ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України орендар зобов`язаний щомісячно та в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені Договором.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 Договору орендна плата сплачується орендодавцем до 20 числа розрахункового місяця, а за перший місяць оренди - не пізніше 10 робочих днів після підписання акта приймання-передачі майна в оренду.

У п. 3.1. Договору оренди нерухомого майна від 28.10.2019, сторонами також погоджено, що Орендар додатково відшкодовує витрати Орендодавця на утримання Майна, у тому числі податку на землю та податку на нерухоме майно, а також відшкодовує витрати з надання комунальних послуг, або сплачує їх за окремими договорами, укладеними з постачальниками таких послуг.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині недосягнення згоди сторін договору про відшкодування відповідачем позивачу земельного податку спростовуються пунктом 3.1. Договору оренди нерухомого майна від 28.10.2019.

Укладення окремого договору для врегулювання питання відшкодування витрат з утримання об`єкта оренди, у тому числі податку на землю та податку на нерухоме майно, у даному випадку не було необхідним, оскільки відповідне зобов`язання було прямо передбачене договором оренди нерухомого майна № 281019-07/3.3Р34 від 28.10.2019, підписаним обома сторонами без застережень і виконуваним відповідачем протягом певного часу, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Підпунктом в) частини 1 статті 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно підпункту 265.1.3 Податкового кодексу України податок на майно складається, зокрема, з плати за землю.

Плата за землю справляється відповідно до закону (частина 2 статті 206 Земельного кодексу України).

Відповідно до підпункту 269.1.1.2 пункту 269 статті 269 Податкового кодексу України землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування є платниками плати за землю.

Згідно з підпунктом 270.1.1.3 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.

Відтак, колегія судів зазначає, що саме позивач є суб`єктом який є платником такого податку, адже саме ця особа і може вимагати компенсацію відповідних сум, в тому числі у договірному порядку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач своїх обов`язків орендаря щодо сплати орендної плати та відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та земельного податку у визначені договором строки повністю не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість у сумі 54 179,91грн. (заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 29 833,34 грн, заборгованість з відшкодування витрат орендодавця на утримання нерухомого майна та сплати земельного податку в сумі 24 346,57 грн). Перевіркою розрахунків позивача помилок не виявлено, а відповідачем не надано доказів належного виконання зобов`язань.

Позивачем, крім заборгованості, нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 25 220,76 грн, 3% річних у сумі 6 026,53 грн та пеню в сумі 1 210,46 гривень.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 646/14523/15-ц та № 703/2718/16-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

За змістом статей 509, 524, 533 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.2 Договору у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

За прострочення виконання зобов`язань на підставі пункту 8.2 Договору позивач нарахував пеню в сумі 1 210,46 гривень. При цьому розрахунки позивач здійснював окремо по кожному платежу зі сплати орендної плати та по кожному платежу з відшкодування витрат орендодавця на утримання нерухомого майна та сплату земельного податку.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3% річних у сумі 6 026,53 грн та пені у сумі 1 210,46 грн, суд першої інстанції встановив їх правильність, арифметичну точність і відповідність вимогам закону та умовам договору. Апелянт не надав жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували ці розрахунки або свідчили про їх неправильність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення 3% річних та пені є законними, документально підтвердженими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо нарахування інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в п. 28 постанови від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Указана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача 25 220,76 гривень інфляційних втрат.

Решту доводів апелянта суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами і ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Доводи апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича у даній справі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі №904/4073/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2024 у справі №904/4073/24 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника - Фізичну особу - підприємця Конобєвського Юрія Сергійовича.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін