РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2025Справа № 910/6775/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" (03150, м. Київ, вул. Тютюнника Василя, буд. 53, офіс 1133, ідентифікаційний код 40228402)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (03065, м. Київ, просп. Гузара Любомира, буд. 44, ідентифікаційний код 42795490)

про стягнення 488 443,82 грн,

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" про стягнення 488 443, 82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок безпідставно набутих коштів у розмірі 2 670 600, 00 грн відповідачем, що підтверджується постановою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 08.10.2024 по справі №910/19591/23, позивач нарахував до стягнення з відповідача, в якості відповідальності за порушення грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, інфляційні втрати у розмірі 253 260,41 грн та 3% річних у розмірі 89 057,08 грн. Крім того, позивач просить стягнути збитки, які поніс останній у зв`язку з утриманням майна відповідачем у розмірі 146 126,33 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6775/25, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

23.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що роботи по договору № від 18.06.2021 позивачем були виконані після спливу граничного строку, отже у відповідача були підставі для стягнення за банківською гарантією, виданої на забезпечення виконання зобов`язання, відтак до дати набрання законної сили рішенням у справі №910/19591/23 отримання відповідачем зазначених коштів було правомірним; нарахування 3% річних на суму коштів суперечить умовам № від 18.06.2021, який передбачає ставку у розмірі 0,01% річних; нарахування відсотків річних та інфляційних втрат на суму боргу є неправомірним до набрання законної сили рішенням у справі №910/19591/23; відповідач не є стороною договору про надання гарантії №BGV/UA/03-2-07053, а відтак кредитні зобов`язання позивача за ним не можуть бути покладені на відповідача у якості збитків; позивачем не зазначено, які саме його права порушені відповідачем.

24.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" подано відповідь на відзив, у яких позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції у справі №910/19591/23 встановлено безпідставність отримання відповідачем коштів; положення ст. 625 ЦК України поширюють свою дію на безпідставно набуте майно, при цьому посилання відповідача на умови договору № від 18.06.2021 є помилковими; розрахунок 3% річних та інфляційних втрат з дня здійснення позивачем платежу є обґрунтованим; позивачем понесено збитки внаслідок сплати на користь банку грошових коштів в якості відсотків за платіж за гарантією в розмірі 28% річних від сплаченої гарантом суми.

30.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає, що відсутність факту прострочення позивачем як принципалом зобов`язання є лише висновком суду під час розгляду справи №910/19591/23, а не встановленою обставиною; також відповідач додатково зауважує на відсутності підстав для стягнення з нього збитків, помилковості розрахунку 3% річних.

Також відповідач просить суд зменшити заявлені до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат на 99%, враховуючи, зокрема виключне значення відповідача як оператора для енергетичної, економічної, соціальної стабільності та безпеки держави в період воєнного стану; незначний строк сплати зазначених коштів у повному обсязі по отриманню судового рішення, яке набрало законної сили; складне фінансове становище відповідача; надмірну суму нарахування інфляційних втрат та відсотків річних; відсутність дій, які свідчать про ухилення відповідачем від виконання договірних зобов`язань та судових рішень.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

18.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (далі - замовник) укладено договір № (далі - договір), за умовами якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору про закупівлю, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрат газу ГРС Новояворівськ, ГРС Великий Ліобінь, ГРС Нежухів, ГРС Стинава), відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього договору (п. 1.1. договору).

За умовами пункту 10.9.1 договору відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі відкритих торгів по предмету закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрат газу ГРС Новояворівськ, ГРС Великий Любінь, ГРС Нежухів, ГРС Стинава)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2021-02-19-001554-с, оприлюдненого - на веб-порталі Уповноваженого органу "19" грудня 2021 року, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (далі - гарантія) на суму 2 670 600, 00 грн, що становить 5% відсотків ціни цього договору.

15.06.2021, на виконання вимог п. 10.9.1 договору, позивачем (далі також - принципал) укладено з Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" (далі - гарант) договір про надання гарантії №BGV/UA/03-2-07053, відповідно до якого гарант за дорученням принципала надає на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" забезпечення виконання договору на суму 2 670 600, 00 грн.

28.06.2023 на адресу позивача надійшло повідомлення від Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" №4676/03-2 від 28.06.2023 про те, що останній отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" свіфтповідомлення про отримання вимоги від 28.06.2023 про сплату 2 670 600, 00 грн, у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно умов банківської гарантії №BGV/UA/03-2-07053 від 15.06.2021.

Платіжним дорученням №110534909 від 05.07.2023 банк-гарант здійснив перерахування суми гарантійного платежу на користь бенефіціара.

04.07.2023 між Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" укладено додатковий договір №5 до договору про надання гарантії №BGV/UA/03-2-07053 від 15.06.2021, у якому сторони домовились про встановлення строку сплати заборгованості в сумі 2 670 600, 00 грн строком до 20.12.2023, включно, згідно з графіком.

Вказані грошові кошти були перераховані позивачем на користь банка-гаранта згідно з платіжною інструкцією №3114 від 04.07.2023 у сумі 801 180, 00 грн, платіжною інструкцією №3148 від 28.07.2023 у сумі 311 570, 00 грн., платіжною інструкцією №3236 від 29.08.2023 у сумі 311 570, 00 грн, платіжною інструкцією №3337 від 29.09.2023 у сумі 311 570, 00 грн., платіжною інструкцією №3465 від 03.11.2023 у сумі 311 570, 00 грн, платіжною інструкцією №3557 від 29.11.2023 у сумі 311 570,00 грн, платіжною інструкцією №3618 від 18.12.2023 у сумі 311 570, 00 грн.

У той же час, в грудні 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" звернулось у Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення з відповідача 2 670 600,00 грн безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 у справі №910/6775/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 у справі №910/19591/23 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2024, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" - 2 670 600,00 грн безпідставно набутих коштів, 40 059,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 48 070,80 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

05.07.2023 Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" здійснило перерахування суми гарантійного платежу на користь відповідача у розмірі 2 670 600,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 05.07.2023 року №110534909.

22.10.2024 відповідач, на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024, сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 2 670 600,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 22.10.2024 №300035.

Поряд з цим, позивач зазначає, що йому не були відшкодовані грошові кошти за порушення грошового зобов`язання, а саме інфляційні втрати в сумі 253 260,41 грн, а також 3% проценти річних 89 057,08 грн, за користування чужими грошовими коштами в порядку частини другої статті 625 ЦК України, розрахунок яких здійснено позивачем починаючи з дат перерахування ним коштів на користь банку до дати їх повернення відповідачем.

Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з безпідставним набуттям коштів відповідачем був вимушений звернутися до банку-гаранта та укласти додатковий договір №5 від 04.07.2023 до договору №BGV/UA/03-2-07053 про надання гарантії від 15.06.2021.

Відповідно до пункту 1 додаткового договору №5 сторони домовилися встановити строк сплати заборгованості в сумі 2 670 600, 00 грн строком до 20.12.2023 включно, згідно графіку.

Згідно пункту 2 додаткового договору №5 сторони домовилися, що у разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів, у відповідності до п. 2.1.5, вважається, що відбулося кредитування принципала і принципал зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28 % річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми, до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією.

Відтак, у зв`язку з необхідністю сплати 28 % річних від сплаченої гарантом позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 146 126, 33 грн збитків.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, стверджуючи, що до набрання законної сили рішенням у справі №910/19591/23 отримання відповідачем коштів в сумі 2 670 600, 00 грн було правомірним; нарахування 3% річних на суму коштів суперечить умовам № від 18.06.2021, який передбачає ставку у розмірі 0,01% річних; водночас відповідач не є стороною договору про надання гарантії №BGV/UA/03-2-07053, а відтак кредитні зобов`язання позивача за ним не можуть бути покладені на відповідача у якості збитків.

Також у запереченнях на відповідь на відзив відповідач просить суд зменшити заявлені до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат на 99%.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини, від 25.07.2002, «Справа «Совтрансавто-Холдинг» проти України» п. 72 «В. Оцінка Суду»).

Так, під час розгляду справи №910/19591/23 Північним апеляційним господарським судом встановлено наступні обставини.

Листом від 03.03.2022 за вих. №270 позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП") повідомив відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ") про зупинку виконання робіт по договорах № від 17.06.2021 та № від 17.06.2021 з посиланням на п. 8.4 договору, яким передбачено збільшення терміну дії договору та тривалості виконання робіт на період дії непереборних обставин, які діють на території України з 24.02.2022, та просить прийняти дану інформацію до уваги та при нагоді укласти додаткові угоди на збільшення терміну робіт.

З копії листа SIG AG щодо затримки поставки FLOWSIC500, FLOWSIC600; копії листа ТОВ "ВКМ-АРМАТУРА" щодо зупинки виробництва на період ведення бойових дій; копії договору оренди нежитлового приміщення №5 від 01.01.2019; копії довідки позивача щодо переміщених працівників; копії протоколу наради силового блоку оперативного штабу Ради оборони Київської області від 17.08.2022 щодо алгоритму дій за сигналом оповіщення "Увага всім", "Повітряна тривога"; роздруківки статті з офіційної сторінки UNN з посиланням на пряму мову Президента України В.Зеленського "щодо руйнування росіянами з 10 жовтня 30% українських електростанцій"; офіційного повідомлення ДТЕК Київські регіональні електромережі щодо стабілізаційного відключення усіх клієнтів НЕК Укренерго 19 жовтня 2022 року; роздруківки з офіційного сайту ДТЕК Київські регіональні електромережі "Графік відключень", вбачається, що внаслідок наведених у сертифікаті форс-мажорних обставин позивач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за договором.

Отже, в силу положень пункті 8.4 договору виконання зобов`язань за цим Договором продовжене на строк, відповідний строку дії обставин непереборної сили.

Таким чином, бенефіціаром (відповідачем) в результаті здійснення платежу за банківською гарантією були отримані грошові кошти за відсутності настання гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), тобто є такими, що набуті безпідставно.

Постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 у справі №910/19591/23 набрала законної сили.

Таким чином, безпідставність отримання відповідачем коштів в сумі 2 670 600, 00 грн за банківською гарантією №BGV/UA/03-2-07053 від 15.06.2021 встановлена судовим рішенням у справі №910/19591/23, має преюдиційне значення і не підлягає повторному доказуванню.

За таких обставин судом не беруться до уваги доводи відповідача щодо правомірності отримання ним коштів в сумі 2 670 600,00 грн, у зв`язку з настанням гарантійного випадку згідно умов гарантії.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, здійснюються нарахування відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Відтак, оскільки відповідач безпідставно користувався коштами позивача в сумі 2 670 600,00 грн, у останнього виникло право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та здійснений у відповідності до приписів чинного законодавства.

Разом з цим, відповідач у запереченнях на відповідь на відзив заявив клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат.

Аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду, в яких застосовувалась частина друга статті 625 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку, що Велика Палата кваліфікує проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальну форму відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц.

В той же час судом враховано, що у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, у вище вказаному пункті зазначено таке: "з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, передбачених статтею 625 ЦК України у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника".

Отже, за висновками Великої Палати Верховного Суду з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Виключність випадку для зменшення судом розміру процентів річних нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України має бути підтверджена надзвичайними обставинами.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Клопотання про зменшення 3% річних та інфляційних втрат відповідач обґрунтовує, посилаючись на виключне значення відповідача як оператора для енергетичної, економічної, соціальної стабільності та безпеки держави в період воєнного стану, незначний строк сплати зазначених коштів у повному обсязі по отриманню судового рішення, яке набрало законної сили, складне фінансове становище відповідача, надмірну суму нарахування інфляційних втрат та відсотків річних, а також відсутність дій, які свідчать про ухилення відповідачем від виконання договірних зобов`язань та судових рішень.

Враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, а також інтереси сторін, дії/бездіяльність обох сторін у даному випадку, суд не вбачає винятковості обставин для зменшення розміру процентів річних, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Поміж цим, суд зауважує на тому, що у справі №902/417/18 відсутній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо можливого зменшення розміру інфляційних втрат.

У той же час, за висновком суду відсутні підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" 112 320, 00 грн збитків.

Згідно із частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В силу статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях немає вини у заподіянні збитків.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто, мають бути прямими.

Позивач стверджує, що у зв`язку з безпідставним набуттям коштів відповідачем був вимушений звернутися до банку-гаранта та укласти додатковий договір №5 від 04.07.2023 до договору №BGV/UA/03-2-07053 про надання гарантії від 15.06.2021, яким погоджено графік виплати коштів в сумі 2 670 600, 00 грн, а також умову щодо виплати 28 % річних до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум.

Однак, суд зазначає, що укладення позивачем додаткового договору №5 з Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНО - ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" не знаходиться у причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та витратами позивача.

Позаяк, виходячи з вищевикладеного, позивачем не доведено і судом не встановлено наявності повного складу цивільного правопорушення, що свідчить про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування збитків, у заявленому розмірі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (03065, м. Київ, просп. Гузара Любомира, буд. 44, ідентифікаційний код 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛТЕХНОПАЙП" (03150, м. Київ, вул. Тютюнника Василя, буд. 53, офіс 1133, ідентифікаційний код 40228402) інфляційні втрати в сумі 253 260 грн 41 коп., 3% річних в сумі 89 057 грн 08 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 4 107 грн 81 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст складено 05.08.2025

Суддя Л.Г. Пукшин