ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2025 р. Справа № 924/516/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства "Головний навчально - методичний центр держпраці" м. Київ

до Приватного підприємства "Сіад - Сервіс" м. Хмельницький

про стягнення 51798,32 грн

Представники сторін:

позивач: Неволін Ю.О.

відповідач: Залуцький В.Н.

Рішення приймається 04.08.2025, оскільки в судовому засіданні 30.06.2025, 10.07.2025 та 28.07.2025 оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 23.05.2025 надійшла позовна заява Державного підприємства "Головний навчально - методичний центр держпраці" м. Київ до Приватного підприємства "Сіад - Сервіс" м. Хмельницький про стягнення 51798,32 грн, з яких 34680,00 грн основний борг, 13900,21 грн інфляційні втрати, 3218,11 грн 3% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17 лютого 2022 року у відповідача виникла потреба в проведенні теоретичного навчання осіб, які проходять підготовку на експерта технічного з промислової безпеки. Відповідач подав заявку разом з підтверджуючими документами. Особою, що проходила навчання від відповідача, був Щербанський П.С. В подальшому, внаслідок вторгнення рф, роботу з цією заявкою було продовжено вже у квітні 2022року. 01 квітня 2022 скан-копії документів Щербанського П.С. було передано в договірний відділ позивача для підготовки договору. Остаточні договірні документи були виготовлені 11.04.2022 - це договір № 37-04.22 від 11.04.2022 та специфікація до нього. Вказані документи направлені відповідачу для засвідчення в електронній формі. Зазначає, що за результатами надання освітньої послуги було складено акт №1 від 29.04.2022 до договору № 37-04.22, який теж направлено боржнику в електронній формі для засвідчення. Окрім того, позивач зареєстрував податкову накладну на суму наданих послуг, податковий кредит з якої відповідач використав. Однак відповідачем отримані та засвідчені електронними підписами позивача документи було підписано цифровим підписом відповідача в системі МЕДОК лише 15.04.2025. Відповідно, відповідач підтвердив свої зобов`язання в цю дату. Тому позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача вартості наданих йому послуг за договором № 37-04.22 від 11.04.2022 та актом до нього від 29.04.2022, які засвідчені боржником 15.04.2025, в сумі 34 680,00грн. Також позивач вказує, що згідно з п. 2.2 договору відповідач мав сплатити вартість послуг протягом 5 банківських днів з моменту укладання договору. Договір укладено 11.04.2022. Відповідно, грошове зобов`язання виникло у відповідача, починаючи з 19.04.2022. Тому позивач нарахував 13900,21 грн інфляційних втрат та 3218,11 грн 3% річних

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 28.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/516/25 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та наявних у нього доказів до 13 червня 2025 року включно, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та наявних у нього доказів до 26 червня 2025 року включно, призначено судове засідання на 12:00 год. 30 червня 2025 року.

До суду 16.06.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що позивач посилається як на підставу для задоволення позовних вимог на умови договору №37-04.22 від 11.04.2022 та специфікацію до нього. Крім того, позивач зазначає, що вказані документи були направлені відповідачу для засвідчення в електронній формі. Однак відповідач звертає увагу, що у п. 6.2 договору №37-04-22 від 11.04.2022 містяться посилання на укази Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та від 15 серпня 2022 року № 2500/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", які датовані набагато пізніше ніж дата укладення договору 11.04.2022, що свідчить про те, що жодного договору 11.04.2022 між сторонами не могло бути укладено взагалі. Зазначений договір №37-04-22 від 11.04.2022 був направлений ПП "Сіад -Сервіс" лише в 2025 році. Таким чином, договір №37-04-22 від 11.04.2022 є неукладеним, а, отже, на його підставі не може виникати жодних прав та обов`язків для сторін, які зазначені в ньому, в тому числі і щодо проведення оплати за ненадані послуги.

Позивач у відповіді на відзив, зазначає, що як було вказано в позові, текст договору підписаний відповідачем у квітні 2025 року. Лише один цей факт повністю спростовує тезу представника відповідача про нібито неукладеність договору. Фактично ця правова ситуація, коли відповідач підписав старий договір, означає, що в момент фактичного підписання сторони договору підтвердили факт існування цього договору № 37-04.22 від 11.04.2022. Законом таке підтвердження не заборонене. Звертає увагу, що відповідач самостійно подав заявку на послугу навчання, отримав всі доступи до матеріалів, до онлайн лекцій відомих та поважних викладачів, отримав передбачені спеціальним законодавством направлення на набуття практичних навичок, тобто повністю отримав цю навчальну послугу першого етапу для кандидатів в експерти технічні. Крім того, відповідач отримав податковий кредит, який він свідомо використав у своїх фінансових (податкових) інтересах. Вказує, що неукладеність договору - це невизначеність між сторонами його суттєвих умов, а не різниця між датою укладання та датою підписання, як це намагається подати відповідач. Суттєві умови різних договорів різняться в залежності від конкретних видів договорів, але базовими суттєвими умовами договору завжди є предмет, строки виконання та вартість. Вважає, що в даному випадку всі ці три умови договору були: достеменно відомі відповідачеві, що підтверджується численними матеріалами справи; прийнятні для нього, оскільки відповідач а ні на підготовчому етапі до договору, ані протягом отримання навчальної послуги не заявляв про розірвання, припинення договору, та взагалі не вчиняв ніяких юридично значимих дій, що свідчили б про його незгоду з договором; послуги були замовлені відповідачем; умови надання послуги були повністю дотримані та реально виконані позивачем зі свого боку; відповідачем не надано жодного заперечення до акту про надані послуги; сама навчальна послуга, і супутні фінансові вигоди були повністю отримані відповідачем. І навіть якби відповідач не підписав би текст договору, то все одно договір № 37-04.22 від 11.04.2022 вважався би укладеним в письмовій формі в силу норм ст. 207 ЦК України. Також зауважує, що наявність в тексті договору від 11.04.2022 згадок про юридичні факти, що сталися пізніше цієї дати, пояснюється технічною особливістю програмного забезпечення сторони позивача, внаслідок якої оператор, що виводить договір в печатний документ чи в файл, не може вплинути на формування деяких незмінюваних умов, в тому числі й згадок про введення воєнного стану. Але це не спростовує та не суперечить твердженню, що в момент фактичного підписання сторони договору підтвердили факт існування цього договору № 37-04.22 від 11.04.2022.

В судовому засіданні 30.06.2025 суд постановив ухвали із занесенням до протоколу судового засідання про встановлення відповідачу строку для подання заперечень на відповідь на відзив позивача до 07.07.2025 включно та про оголошення перерви у судовому засіданні до 11:00 год. 10 липня 2025 року.

Позивач надіслав до суду додаткові пояснення у справі від 30.06.2025, в яких вказує, що електронним листом, підписаним директором відповідача Янчишеним І.В., було окрім самого листа надіслано і заявку на особу, що буде навчатися на експерта технічного - на Щербанського П.С. В цій заявці, зокрема, і було вказано всі необхідні дані Щербанського П.С. та, зокрема, і його емейл ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім того, позивач надав до суду файли з електронними підписами сторін та протоколи перевірки підписів Центрального засвідчувального органу CZO.GOV.UAУ. Зазначає, що у всіх протоколах підписання відповідачем документів наявна об`єктивна дата підписання, а саме 14 квітня 2025року. До позивача ці файли надійшли підписаними 15.04.2025.

Відповідно до ухвал від 10.07.2025, які постановлені із занесенням до протоколу судового засідання, суд задовольнив клопотання представника позивача про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до загального позовного провадження та оголосив перерву у судовому засіданні до 14:30 год. 28 липня 2025 року.

До суду 21.07.2025 надійшли додаткові роз`яснення позивача, в яких останній зазначає, що переддоговірне листування позивач не зміг відновити через частково пошкоджені під час вторгнення рф документи та носії комп`ютерної інформації. Тому надає лише калькуляцію вартості послуг. Разом з тим, на думку позивача, вже наявні докази повністю підтверджують тези позову, оскільки однозначно випливає з матеріалів справи, що між сторонами все ж-таки існували відносини з питань навчання персоналу відповідача. Підтвердженням того, що відповідач мав намір на укладання договору є зміст листа відповідача, підписаного його керівником. На думку позивача, очевидно, що волевиявлення відповідача на навчання кандидата в експерти технічні перебуває поза розумним сумнівом. Сам факт виявлення якихось помилок в запропонованому тексті договору теж свідчить про те, що відповідач щонайменше з тим текстом ознайомлювався. Тобто, факт ознайомлення відповідача з текстом договору теж перебуває поза розумним сумнівом. Відповідач не мав та не висловив своїх зауважень до змісту договору, з текстом якого він явно ознайомлений, окрім зауважень щодо нумерації договору, на підставі яких нумерацію було виправлено самим позивачем. Очевидно, що якби відповідач мав би зауваження щодо предмету навчання чи вартості навчання, такі зауваження мали би місце. Відповідно, відсутність будь-яких зауважень, окрім нумерації, щодо тексту договору, вказує на відсутність претензій відповідача до інших положень договору. Також зазначає, що позивач є державним підприємством, ціноутворення якого жорстко регулюється. Вартість послуги навчання кандидата в експерти технічні затверджується відповідною калькуляцією. В даному випадку, навчальна послуга для кандидатів в експерти технічні за калькуляцією становить 34680 гривень з ПДВ, та закріплена калькуляцією ще 2021 року, яка не змінювалася до цього дня. Усі ці обставини вказують на те, що відповідач і мав намір на укладання договору № 37-04.22, і не мав заперечень щодо змісту та ціни того договору, і що вартість того договору не могла бути іншою, аніж 34680 гривень за навчання однієї особи.

Відповідач у відзиві на позов з врахуванням додаткових пояснень від 24.07.2025 додатково вказує, що Позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів про те, що ним надавалась відповідачеві послуга щодо проведення навчання працівника відповідача. Відповідач в процесі розгляду справи заперечував факт підписання ним договору, специфікації до договору та акту здачі-прийняття робіт датою 22.04.2022, і стверджує, що відображені у цих документах послуги не були йому надані. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті послуг, що фактично не надавались, і відносно яких жодного договору не укладалось.

Відповідно до ухвали від 28.07.2025 суд визначив розгляд справи №924/516/25 здійснювати в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, а також оголосив перерву в судовому засіданні до 14:30 год. 04 серпня 2025 року.

Представник позивача в судовому засіданні 04.08.2025 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач вказує, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі договору надання послуг №37-04.22 від 11.04.2022. На підтвердження зазначених обставин позивач долучив до матеріалів справи наступні докази:

- анкету слухача ДП "Головний навчально-методичний центр" Щербанського П.С., в якій, зокрема зазначено, що останній є працівником ПП "Сіад-Сервіс" та його електронна адреса: ;

- скриншоти електронної пошти, відповідно до яких 17.02.2022 на електронну пошту позивача із електронної адреси були надіслані дипломи та трудова книжка, які в подальшому 01.04.2022 переслані до навчального відділу позивача;

- договір надання послуг №37-04.22 від 11.04.2022 (далі - договір), сторонами якого визначено Державне підприємство "Головний навчально-методичний центр держпраці" (виконавець) та Приватне підприємство "Сіад-Сервіс" (замовник).

У п. 1.1 договору визначено, що замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги перелік яких, кількість та вартість визначаються в специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Строк надання послуг з 11.04.2022 по 06.05.2022 (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору вартість послуг за цим договором становить 28900,00 грн, крім того ПДВ 5780,00 грн, всього разом 34680,00 грн.

За умовами п. 2.2. договору замовник зобов`язується здійснити оплату послуг на розрахунковий рахунок виконавця в сумі, що вказана в п. 2.1 цього договору, протягом п`яти банківських днів з дня підписання цього договору (100% передоплата).

У п. 3.1 договору визначено, що виконавець зобов`язується провести підготовку експертів технічних з промислової безпеки відповідно до п. 4 Порядку атестації фахівців, які мають право проводити технічний огляд та/або експертне обстеження устаткування підвищеної небезпеки у редакції, затвердженій наказом Міністерства соціальної політики України від 29.05.2018 № 785 (далі - Порядок).

Замовник повинен надати виконавцю підписаний і оформлений примірник договору до моменту надання послуг за цим договором (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору після закінчення навчання з підготовки експертів технічних з промислової безпеки замовник підписує акт прийому-здачі наданих послуг та передає його виконавцю.

Датою надання послуг вважається дата видачі направлення на набуття практичних навичок, яка повинна співпадати з датою акту прийому-здачі наданих послуг (п. 3.8 договору).

У п. 6.2 договору зазначено, що у зв`язку з військовим станом на території нашої держави з 24 лютого поточного року і по цей час триває військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, відповідно до указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та від 15 серпня 2022 року № 2500/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", ДП "ГНМЦ" проводить навчання слухачів у дистанційній формі.

Відповідно до протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.06.2025, договір підписаний шляхом накладення електронного підпису 03.04.2025 директором позивача Чорій О.І та головним бухгалтером позивача ОСОБА_1 та скріплена електронною печаткою позивача. Також договір підписаний шляхом накладення електронного підпису 14.04.2025 директором ПП "Сіад-Сервіс" Янчишеним І.В.;

- специфікацію послуг (додаток до договору № 37-04.22 від 11.04.2022), в якій визначена назва послуги (теоретичне навчання осіб, які проходять підготовку на експерта технічного з промислової безпеки за напрямом "Проведення експертного обстеження (аудиту) систем управління охороною праці, здійснення експертної оцінки стану охорони праці та безпеки промислового виробництва) та вартість (34680,00 грн з ПДВ).

Згідно з протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.06.2025, специфікація підписана шляхом накладення електронного підпису 03.04.2025 директором позивача Чорій О.І та головним бухгалтером позивача Гришко Н.С. та скріплена електронною печаткою позивача. Також специфікація була підписана шляхом накладення електронного підпису 14.04.2025 директором ПП "Сіад-Сервіс" Янчишеним І.В.;

- скриншоти електронної пошти, відповідно до яких 13.04.2022 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 із електронної адреси навчального відділу позивача надісланий супровідний лист про пересилання алгоритму проходження навчання та матеріалів для навчання. До листа прикріплені файли: алгоритм проходження ЕТ з ПБ (теоретична підготовка); орієнтований перелік питань аудит СУОП, НТП аудит;

- лист ПП "Сіад-Сервіс" без дати, адресований позивачу, в якому відповідач зазначив: "Наше підприємство зробило заявку на навчання технічних експертів у ДП "ГНМЦ". У заявці було помилково вказано працівника, який має намір пройти навчання ОСОБА_2 , останній який є працівником ТОВ "Поділля Тепло-Інвест". Відповідно вами укладено договір №36-04.22 від 11.04.2022 на проведення теоретичного навчання. Враховуючи вищевикладене просимо договір № 36-04.22 переробити на підприємство ТОВ "Поділля Тепло-Інвест". Реквізити надаємо." Додатками до листа зазначено реквізити підприємства ТОВ "Поділля Тепло-Інвест" та заявка на навчання технічних експертів у ДП "ГНМЦ" на Сьомаша С.В.;

- акт № 1 прийому-здачі виконаних послуг згідно з договором № 37-04.22 від 11.04.2022, в якому зазначено, що виконавець ДП "ГНМЦ" надав, а замовник ПП "Сіад-Сервіс" підтвердив надання послуг з теоретичного навчання осіб, які проходять підготовку на експерта технічного з промислової безпеки за напрямом "Проведення експертного обстеження (аудиту) систем управління охороною праці, здійснення експертної оцінки стану охорони праці та безпеки промислового виробництва". Вартість послуг становить 34680,00 грн з ПДВ. Замовник та виконавець один до одного претензій не мають.

Відповідно до протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.06.2025, акт підписаний шляхом накладення електронного підпису 03.04.2025 директором позивача Чорій О.І та головним бухгалтером позивача Гришко Н.С. та скріплена електронною печаткою позивача. Також акт був підписаний шляхом накладення електронного підпису 14.04.2025 директором ПП "Сіад-Сервіс" Янчишеним І.В.;

- податкову накладу № 77 від 27.04.2022, виписану ДП "Головний навчально-методичний центр держпраці", в якій відображено надання послуг з теоретичного навчання осіб, які проходять підготовку на експерта технічного з промислової безпеки за напрямом "Проведення експертного обстеження (аудиту) систем управління охороною праці, здійснення експертної оцінки стану охорони праці та безпеки промислового виробництва", вартістю 34680,00 грн, з них 5780,00 грн - ПДВ;

- скриншоти електронної пошти, відповідно до яких 06.05.2022 на електронну пошту із електронної адреси навчального відділу позивача надісланий супровідний лист про пересилання направлення на набуття практичних навичок та методичні рекомендації щодо проходження стажування. До листа прикріплені файли, в тому числі методичні рекомендації щодо практичної підготовки;

- направлення на набуття практичних навичок за обраним напрямом діяльності (практичну підготовку на підприємстві). видане Щербанському П.С. , який працює на посаді інженера з охорони праці ПП "Сіад-Сервіс";

- кошторис витрат на теоретичне навчання особи, яка проходить підготовку на експерта технічного з промислової безпеки за напрямком "Проведення технічного огляду та/або експертного обстеження обєктів підвищеної небезпеки", згідно з яким витрати на навчання одного слухача становлять 34680,00 грн з ПДВ.

Аналізуючи надані докази та пояснення учасників процесу, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами (ч.1 ст.208 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Приписами ч. 1 ст. 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

При цьому намір особи вважати себе зобов`язаною у разі прийняття оферти може випливати із факту надіслання оферентом на адресу акцептанта проекту угоди, що належним чином підписана та у разі необхідності у відповідних випадках скріплена печаткою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Позивач у позовній заяві вказує, що договір № 37-04.22 від 11.04.2022 та специфікація до нього були надіслані відповідачу для засвідчення в електронній формі. Однак відповідач у 2022 році вказані документи не підписав. Разом з тим, як зазначає позивач, відповідач усіма своїми діями підтвердив факт укладення договору надання послуг № 37-04.22 від 11.04.2022. З огляду на вказане позивач вважає, в тому числі і керуючись положеннями ст. 207 ЦК України, що у відповідача виникли зобов`язання передбачені п. 2.2 договору надання послуг № 37-04.22 від 11.04.2022 з 11 квітня 2022 року.

Суд зазначає, що на відносини, які виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Статтею 5 зазначеного Закону визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. У разі створення електронного документа з використанням більш як одного електронного підпису та/або більш як однієї електронної печатки його створення завершується накладанням електронного підпису або електронної печатки останнім підписувачем чи створювачем електронної печатки відповідно до технології створення такого електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Відповідно до ст.ст. 73, 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду в матеріали справи не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач у 2022 році надсилав на електронну адресу відповідача (чи будь-якими іншими засобами зв`язку) проект договору надання послуг № 37-04.22 від 11.04.2022, оформлений відповідно до Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто підписаний електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою позивача.

Такий договір був підписаний позивачем шляхом накладення електронного підпису та скріплення електронною печаткою лише 03.04.2025, що не заперечується представником позивача та підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.06.2025.

Доводи представника позивача з приводу того, що наявним в матеріалах справи листом відповідача підтверджується факт отримання договору надання послуг № 37-04.22 від 11.04.2022 суд до уваги не приймає, оскільки із змісту листа вбачається, що він був надісланий позивачу з приводу договору № 36-04.22 від 11.04.2022 та проведення теоретичного навчання працівника ОСОБА_2 . Разом з тим, спірні правовідносини виникли в зв`язку із проведенням навчання працівника Щербанського П.С . Крім того, вказаний лист відповідача не містить дати його складання та дати отримання позивачем.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про отримання відповідачем належним чином оформленого проекту договору надання послуг № 37-04.22 від 11.04.2022 матеріали справи не містять.

За таких обставин суд дійшов висновку, що долучений до матеріалів справи договір надання послуг №37-04.22 не міг бути укладеним у визначену ним дату - 11 квітня 2022 року.

Вказане підтверджується також змістом п.6.2 договору, в якому міститься посилання на укази Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та від 15 серпня 2022 року №2500/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", які станом на 11.04.2022 ще не існували.

Водночас, суд вважає, що між ДП "Головний навчально - методичний центр держпраці" та ПП "Сіад - Сервіс" виникли цивільно-правові відносини щодо надання послуг з теоретичного навчання працівника відповідача, який проходив підготовку на експерта технічного з промислової безпеки.

Так, наявними у справі анкетою слухача ДП "Головний навчально-методичний центр" Щербанського П.С., скриншотами електронної пошти підтверджується факт проходження навчання Щербанським П.С. , який є працівником ПП ""Сіад-Сервіс", у квітні-травні 2022 року, за результатами якого останній отримав направлення на набуття практичних навичок за обраним напрямом діяльності (практичну підготовку на підприємстві).

У листі (без дати), який надсилався позивачу, ПП "Сіад-Сервіс" підтвердило, що робило заявку на навчання технічних експертів у ДП "Головний навчально - методичний центр держпраці".

Також матеріли справи містять податкову накладу № 77 від 27.04.2022, виписану позивачем, згідно з якою відповідач отримав право на податковий кредит. Доказів на спростування факту відображення зазначеного податкового кредиту у податковому обліку відповідачем до матеріалів справи не подано.

Більш того, відповідно до протоколів створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.06.2025, директор ПП "Сіад-Сервіс" Янчишен І.В. підписав 14.04.2025 шляхом накладення електронного підпису договір надання послуг № 37-04.22, специфікацію до нього та акт № 1 прийому-здачі виконаних послуг згідно з договором № 37-04.22, що свідчить про визнання відповідачем факту проходження його працівником навчання на експерта технічного з промислової безпеки та погодження із вартістю такої послуги.

Додатково вартість наданих послуг підтверджується також кошторисом витрат на теоретичне навчання особи, яка проходить підготовку на експерта технічного з промислової безпеки за напрямком "Проведення технічного огляду та/або експертного обстеження об`єктів підвищеної небезпеки", згідно з яким витрати на навчання одного слухача становлять 34680,00 грн з ПДВ.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив із того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи приписи ст. 79 ГПК України, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують факт надання позивачем послуг відповідачу щодо проведення теоретичного навчання його працівника Щербанського П.С. , вартістю 34680,00 грн з ПДВ. При цьому відповідач не надав будь-яких доказів на спростування вказаних обставин.

Водночас, суд не погоджується із доводами позивача щодо виникнення у відповідача обов`язку з оплати наданих послуг з 19.04.2022, оскільки як встановлено судом вище договір не був укладений у визначену у ньому дату, а будь-яких інших доказів на підтвердження погодження між сторонами визначеного позивачем строку виконання зобов`язань з оплати наданих послуг (по 18.04.2022) матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 30.06.2025, договір надання послуг № 37-04.22 був підписаний шляхом накладення електронного підпису директором позивача Чорій О.І 03.04.2025 та директором ПП "Сіад-Сервіс" Янчишеним І.В. 14.04.2025.

Вказаний договір містить п. 2.2, яким передбачено, що замовник зобов`язується здійснити оплату послуг на розрахунковий рахунок виконавця в сумі, що вказана в п. 2.1 цього договору, протягом п`яти банківських днів з дня підписання цього договору (100% передоплата).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сторони досягли домовленості щодо здійснення оплати за надані послуги протягом п`яти банківських днів з дня підписання договору, оскільки на момент його підписання послуги уже були надані, що виключало можливість проведення розрахунку на умовах попередньої оплати.

Оскільки зважаючи на ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" договір вважається підписаним 14 квітня 2025 року (дата підписання останнім підписувачем), то відповідач зобов`язаний був оплатити отримані послуги по 21.04.2025 включно.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем отриманих послуг. За таких обставин вимоги щодо стягнення з відповідача 34680,00 грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також позивач заявив до стягнення 3218,11 грн 3% річних за період з 19.04.2022 по 22.05.2025 та 13900,21 грн інфляційних втрат за травень 2022 року - квітень 2025 року, які нараховані на суму боргу в 34680,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на встановлений судом вище строк виконання зобов`язань (по 21.04.2025), суд здійснив перерахунок в межах визначеного позивачем періоду та встановив, що позивач правомірно заявив до стягнення 3% річних в розмірі 88,36 грн за період з 22.04.2025 по 22.05.2025, тому вказані позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. У стягненні 3129,75 грн 3% річних та 13900,21 грн інфляційних втрат суд відмовляє в зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Наведені відповідачем у відзиві доводи спростовуються вищевикладеними висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в зв`язку із тим, що спір виник внаслідок невиконання останнім своїх зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Головний навчально - методичний центр держпраці" м. Київ до Приватного підприємства "Сіад - Сервіс" м. Хмельницький про стягнення 51798,32 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Сіад - Сервіс" (м. Хмельницький, вул.Пилипчука. буд. 57, код 36952814) на користь Державного підприємства "Головний навчально - методичний центр держпраці" (м.Київ, вул.Вавілових, буд. 10-А, код 23379396) 34680,00 грн (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 коп.) основного боргу, 88,36 грн (вісімдесят вісім гривень 36 коп.) 3% річних, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 11.08.2025.

Суддя Л.О. Субботіна

Рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів.