ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. Справа№911/3873/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 29.07.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Еко Транс Слав»

на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024

у справі №911/3873/23 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради

до Приватного підприємства «Еко Транс Слав»

про стягнення 3 106 215,95 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Приватного підприємства «Еко Транс Слав» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 3 106 215,95 грн основного боргу за надані послуги згідно Договору №01/11-21 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів від 21.11.2021 (далі по тексту - Договір) та 46 593,24 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору в частині повної оплати за надані послуги з утилізації сміття та поводження зі сміттям (послуги з розміщення/захоронення побутових відходів (ТПВ, ВГВ) згідно Актів здачі-приймання (надання послуг) №ОУ-0000523 від 17.12.2021, №ОУ-0000548 від 31.12.2021, №ОУ-0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000209 від 04.04.2022, №ОУ-0000238 від 01.06.2022, №ОУ-0000365 від 01.07.2022, №ОУ-000466 від 01.08.2022, №ОУ-000482 від 01.09.2022, №ОУ-000573 від 30.09.2022, №ОУ-000766 від 31.10.2022, №ОУ-00756 від 30.11.2022, №ОУ-0888 від 30.12.2022, №ОУ-1039 від 31.01.2023, №ОУ-1156 від 28.02.2023.

Господарський суд Київської області рішенням від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 позов задовольнив частково, стягнув з відповідача на користь позивача 2 447 851,44 заборгованості та 36 717,77 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за актами здачі-приймання (надання послуг) №ОУ-1039 від 31.01.2023 та №ОУ-1156 від 28.02.2023, оскільки вказані акти не містять підпису директора відповідача та у матеріалах даної справи відсутні докази надсилання вказаних актів на адресу відповідача, відносно чого позивач не подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки суд прийняв оскаржуване рішення з неповним дослідженням доказів.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає наступне:

- суд першої інстанції безпідставно залишив без розгляду і відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду;

- договір є неукладеним;

- підпис на другій сторінці Договору не належить директору відповідача - Романчуку Євгенію Павловичу, а тому суд першої інстанції безпідставно надав оцінку пунктам Договору, які містяться на другому аркуші;

- суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотань про призначення судово-почеркознавчої експертизи від 06.01.2024 та про призначення судово-технічної та судово-почеркознавчої експертизи від 14.03.2024;

- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволення клопотання відповідача про виклик свідка;

- суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання позивача про долучення доказів, без належного обґрунтування щодо поновлення строку на його подання, тоді як суд першої інстанції відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про долучення доказів, тим самим порушив принцип рівності сторін;

- товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» не могло надавати довідки про фактичне захоронення твердих побутових відходів і великогабаритного сміття, оскільки між ним та позивачем відсутні договірні відносини. При цьому судом першої інстанції не надано оцінки рішенням суддів у справах №911/1933/23 та №911/2172/23;

- відповідач не погоджується із об`ємами відходів, які фактично завезені на полігон та тими об`ємами, які вказані позивачем в актах здачі-приймання робіт (надання послуг);

- висновок суду першої інстанції стосовно того, що відповідач, систематично сплачуючи на рахунки позивача кошти, погодився із наданням йому позивачем послуг, є помилковим, оскільки об`єми відходів є завищеними.

До апеляційної скарги відповідачем подані клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів та про долучення доказів (документів) до матеріалів справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.08.2024 витребував з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3873/23; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23.

Матеріали справи №911/3873/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 18.09.2024.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 23.09.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23; розгляд апеляційної скарги призначив на 05.11.2024 о 12 год. 15 хв.

04.11.2024 позивачем сформовано та подано до Північного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення процесуального строку, відзив зареєстровано Північним апеляційним господарським судом 05.11.2024.

Мотивуючи клопотання про поновлення пропущеного строку позивач посилався на ненадходження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2024 про відкриття апеляційного провадження у справі №911/3873/23 в електронний кабінет представника.

Суд апеляційної інстанції вважав, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання відзиву на апеляційну скаргу є поважними та поновив процесуальний строк для подання відзиву та прийняв його до розгляду.

Згідно відзиву на апеляційну скаргу відповідача позивач заперечує проти її задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів відповідача та його недобросовісну поведінку.

Разом із апеляційною скаргою відповідачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів: належним чином засічені копії довідок про фактичні об`єми ПП «Еко Транс Слав» за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень, лютий 2023 року.

Представник позивача у судовому засіданні 05.11.2024 заперечив проти задоволення клопотання відповідача про долучення доказів.

Колегія суддів, порадившись на місці, відмовила у задоволенні клопотання відповідача про долучення доказів, оскільки в силу частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає (постанова Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 918/237/20).

Як зазначає відповідач, вказане клопотання подавалось ним до суду першої інстанції, проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку для подачу доказів та залишив без розгляду клопотання, подане після закриття підготовчого засідання.

В силу частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Наведені відповідачем причини не свідчить про наявність доказів неможливості подання, зазначених у клопотанні доказів, до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання відповідача від 21.08.2024 про долучення доказів до матеріалів справи.

22.10.2024 від відповідача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів - належним чином засвідченої копії експертного дослідження Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №ЕД-19/125-24/12475-ПЧ від 04.10.2024.

У судовому засіданні 05.11.2024 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про долучення доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність (постанови від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19). Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 922/331/23.

Оспорюване рішення ухвалено судом першої інстанції 08.07.2024, а наданий відповідачем до суду апеляційної інстанції доказ датовано 04.10.2024. При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач для проведення експертного почеркознавчого дослідження звернувся до експертної установи 30.09.2024. Зазначені обставини виключають можливість прийняття такого доказу судом апеляційної інстанції до розгляду.

04.11.2024 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №911/3873/23 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №911/2783/24 та №911/2858/24.

У судовому засіданні 05.11.2024 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Північний апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав викладених в ухвалі від 12.11.2024 у даній справі.

У клопотанні про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 21.08.2024 відповідач просив суд апеляційної інстанції призначити судову почеркознавчу експертизу для встановлення належності підпису директора відповідача у Договорі, у довідках та Актах здачі-прийняття (надання послуг), які є предметом дослідження у спірних правовідносинах та судову технічну експертизу для встановлення належності печатки відповідача, відтиск якої міститься у Договорі, довідках та Актах здачі-прийняття (надання послуг), які є предметом дослідження у спірних правовідносинах.

22.10.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про заміну питань, які були заявлені відповідачем у клопотанні про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 21.08.2024, за яким відповідач просив суд апеляційної інстанції замінити питання та призначити судово-почеркознавчу експертизу для встановлення належності підпису директора відповідача у Договорі №01/11-21 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів від 01.11.2021 та Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ0000523 від 17.12.2021, №ОУ-000548 від 31.12.2021, №ОУ-0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000209 від 04.04.2022 та №ОУ-0000365 від 01.07.2022 та призначити судово-технічну експертизу для встановлення належності відповідачу печатки, відтиск якої міститься у Договорі №01/11-21 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів від 01.11.2021 та Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ0000523 від 17.12.2021, №ОУ-000548 від 31.12.2021, №ОУ-0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000209 від 04.04.2022 та №ОУ-0000365 від 01.07.2022.

05.11.2024 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 21.08.2024, посилаючись на затягування розгляду справи №911/3873/23.

На стадії розгляду клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів суд апеляційної інстанції оголосив перерву до 12.11.2024.

У судовому засіданні 12.11.2024 на стадії розгляду клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та призначення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інститут судових експертизи, на вирішення судового експерта поставити питання щодо належності підпису директора відповідача Романчука Євгенія Павловича на Актах здачі-приймання (надання-послуг) №ОУ-0000523 від 17.12.2021, №ОУ-0000548 від 31.12.2021, №ОУ-0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000365 від 01.07.2022.

Щодо призначення судової почеркознавчої експертизи встановлення належності підпису директора відповідача у Договорі №01/11-21 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів від 01.11.2021, то у судовому засіданні 19.11.2024 представник позивача пояснив суду апеляційної інстанції, що друга сторінка оригіналу Договору №01/11-21 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів від 01.11.2021 у нього відсутня у зв`язку із чим було проведено службове розслідування. Враховуючи позицію відповідача стосовно не підписання директором другої сторінки Договору, викладеної ним у відзиві на позов та висловленої під час судового засідання у суді апеляційної інстанції, клопотання відповідача в частині проведення судової експертизи відповідності підпису директора відповідача у Договорі задоволенню не підлягає. Судова почеркознавча експертиза стосовно відповідності підпису директора відповідача на другій сторінці Договору не може бути призначена судом апеляційної інстанції через відсутність у позивача оригіналу другої сторінки Договору та відсутність у відповідача оригіналу Договору в цілому, про що представник та директор відповідача зазначити у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 05.11.2024.

Щодо призначення судової почеркознавчої експертизи встановлення належності підпису директора відповідача у Акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000209 від 04.04.2022, то у суді першої інстанції відповідач, заявляючи клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи №26 від 06.01.2024 у переліку питань для судового експерта не ставив питання стосовно вказаного Акта та не заперечував факту його підписання у відзиві на позов, поданому в порядку статті 165 ГПК України, тоді як клопотання про призначення судової технічної та судової почеркознавчої експертизи подане з порушенням строку для його подання.

У судовому зсіданні 12.11.2024 представником позивача надано Північному апеляційному господарському для судового експерта на дослідження оригінали Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000356 від 01.07.2022, ) №ОУ-0000642 від 16.02.2022, ) №ОУ-0000548 від 31.12.2021 та №ОУ-0000523 від 17.12.2021. Також судом апеляційної інстанції у судовому засіданні 12.11.2024 відібрано вільні зразки підпису директора відповідача Романчука Євгенія Павловича.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 12.11.2024 клопотання Приватного підприємства «Еко Транс Слав» про призначення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів задовольнив частково. Призначив у справі №911/3783/23 судову почеркознавчу експертизу. Проведення судової експертизи доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Провадження у справі №911/3783/23 було зупинено на час проведення судової експертизи.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №27183/23143-4-24/32 від 23.12.2024, щодо погодження строків виконання експертизи, в якому заявник, посилаючись на значну поточну завантаженість фахівців КНДІСЕ щодо проведення експертиз за кримінальними, цивільними, адміністративними та господарськими справами різної категорії складності, просить суд погодити більш розумний строк проведення експертизи понад 90 календарних днів.

Разом з клопотанням повернуто матеріали справи №911/3873/23.

Також Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз направлено рахунок №5453 від 19.12.2024 на суму 18 174, 72 грн за проведення почеркознавчої експертизи у даній справі для скерування Приватному підприємству «Еко Транс Слав» та попереджено, що у випадку несплати вартості почеркознавчого дослідження протягом 45 календарних днів, ухвала суду залишиться без виконання.

Головуючий суддя Владимиренко С.В., судді Демидова А.М. та Ходаківська І.П. з 23.12.2024 по 05.01.2025 перебували у відпустках.

Розглянувши клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про погодження питання щодо виконання експертизи у термін більший ніж 90 календарних днів у зв`язку з великою завантаженістю судових експертів, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 06.01.2025 поновив провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23; клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №27183/23143-4-24/32 від 23.12.2024 у справі №911/3873/23 про погодження строку проведення експертизи та надання висновку у термін, більший ніж 90 днів - задовольнив; погодив термін проведення судової почеркознавчої експертизи у справі №911/3873/23, що призначена ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз у термін, більший ніж 90 днів; зупинив провадження у справі №911/3873/23 до закінчення проведення судової експертизи; матеріали справи №911/3873/23 надіслав на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України супровідним листом №5733/23143-4-24/32 від 19.03.2025 подано клопотання про надання додаткових матеріалів №12458/24-32 від 18.03.2025.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 24.03.2025 поновив провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23. Розгляд клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів призначив на 08.04.2025 о 12 год. 45 хв. Зобов`язав Приватне підприємство «Еко Транс Слав» надати суду достовірні вільні зразки підпису Романчука Є.П. , в тому числі наближених за часом виконання до досліджуваних документів, які можуть знаходитися в різнохарактерних оригіналах документів з місця роботи чи проживання (різного роду посвідченнях, на яких є власноручний підпис; автобіографії, наказах; у виписках та актах цивільного стану про шлюб /про розірвання шлюбу/ реєстрації батьками дітей, тощо); різного роду банківських документах (заявах, договорах, угодах, тощо); нотаріально посвідчених документах (договорах, довіреностях, заявах, тощо); різного роду (деклараціях та документах, що подаються до органів ДФС); умовно-вільні зразки підпису Романчука Є.П., додатково експериментальні зразки підпису Романчука Є.П., виконаних ним на розлінованому папері.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Приватного підприємства «Еко Транс Слав» від 03.04.2025 на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025.

У судовому засіданні 08.04.2025 представники позивача та відповідача підтримали подану відповідачем заяву про надання доказів на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 та клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів №12458/24-32 від 18.03.2025.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.04.2025 клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) про надання додаткових матеріалів задовольнив. Для продовження проведення експертизи матеріали справи №911/3873/23 направив до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №911/3873/23 зупинив.

Супровідним листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до Північного апеляційного господарського суду 19.06.2025 надійшов висновок експерта від 12.06.2025 №12458/24-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та повернуто матеріали справи.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.06.2025 поновив провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23; розгляд апеляційної скарги призначити на 29.07.2025 о 13 год. 30 хв.; запропонував учасникам справи до 11.07.2025 надати свої міркування щодо поданого висновку від 12.06.2025 №12458/24-32.

07.07.2025 відповідачем сформовано через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких останнім зазначено, що долучені позивачем до матеріалів справи акти здачі - прийняття робіт (послуг), які не затверджені керівником ПП «Еко Транс Слав» та не підписані представником цього підприємства, який прийняв відповідні роботи (послуги), не відповідають частині другій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не є підставою підтвердження фактів їх здійснення в розумінні частини першої цієї статті.

Відповідач зазначив, що загальна сума наданих позивачем послуг в розмірі 1 329 777,18 грн не може включатися до загальної суми заборгованості ПП «Еко Транс Слав» перед позивачем за Договором №01/11-21 від 01.11.2021 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів, а тому, сума заборгованості ПП «Еко Транс Слав» перед позивачем повинна бути зменшена на зазначену суму.

10.07.2025 позивачем сформовано через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких останнім зазначено, Романчук Є.П., як директор ПП «Еко Транс Слав» створив умови, за яких акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписувала інша особа (або особи), не висловлюючи заперечень з даного приводу. Також позивач наголосив, що наявність відтиску печатки на оспорюваних актах є доказом, який у сукупності з іншими доказами доводить наявність волевиявлення Романчука Є.П., спрямованого на їх підписання.

У судовому засіданні 29.07.2025 представник відповідача підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

29.07.2025 у судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.11.2021 між Приватним підприємством «Еко Транс Слав» (замовник) та Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (виконавець) укладено договір №01/11-21 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів (далі - договір), відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги по коду 021:20-5 - Утилізація сміття та поводження зі сміттям (послуги з розміщення/захоронення побутових відходів (ТПВ та ВГВ), що надходять від замовника на полігон твердих побутових відходів) (надалі - полігон ТПВ), а замовник зобов`язується здійснювати оплату, передбачену цим договором.

У розділі 2 договору сторони погодили умови надання послуг:

- послуги надаються виконавцем на полігоні ТПВ м. Славутич (пункт 2.1);

- доставка до місця розміщення/захоронення побутових відходів, безпосередньо на полігон ТПВ здійснюється транспортними засобами замовника - сміттєвозами та іншим спеціалізованим транспортом (пункт 2.2);

- обсяг побутових відходів, доставлених замовником на полігон ТПВ, визначається працівником полігону відповідно до фактичних вимірів відходів та вказується ним у Журналах обліку побутових відходів (пункт 2.3).

Пунктом 3.1 договору обумовлено, що ціна послуг за 1 куб. м захоронення побутових відходів за цим договором складає 104,07 грн, в т.ч. ПДВ - 17,35 грн.

На момент укладання цього договору діють тарифи, встановлені рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 117 від 13.03.2020 (пункт 3.3 договору).

Відповідно до пункту 3.5 договору загальна ціна договору (загальна вартість послуг за цим договором) становить суму вартості наданих послуг за всіма актами здачі-приймання наданих послуг.

У пунктах 3.6, 3.7 договору сторони погодили, що замовник оплачує виконавцю надання послуг за фактичні обсяги відходів, доставлених замовником на полігон ТПВ та прийнятих виконавцем на розміщення/захоронення. Фактичний обсяг побутових відходів визначається відповідно до довідок з обсягу прийнятого сміття, наданих працівником полігону ТПВ.

За умовами пункту 4.2 договору, оплата за надані виконавцем послуги здійснюється на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання наданих послуг з розміщення/захоронення побутових відходів.

Згідно з пунктом 4.3 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 02.11.2021 до Договору / в період виникнення спірних праовідносин) оплата за цим договором здійснюється замовником щомісячно після отримання коштів від споживачів за відповідні комунальні послуги (сума оплати залежить від відсотка сплати споживачів за відповідні комунальні послуги та обчислюється за формулою: Oпв х Ц х Кс, де Oпв - обсяг побутових відходів; Ц - ціна за 1 куб. м, Кс - коефіцієнт сплати споживачів). Оплата здійснюється чотири рази на місяць (або один раз на тиждень) шляхом безготівкового перерахування коштів замовника на поточний рахунок виконавця.

Додатковою угодою №2 від 06.02.2023 до Договору сторони погодили змінити пункт 4.3 Договору, виклавши його у редакції: «Оплата за цим Договором здійснюється замовником щомісячно, але не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання наданих послуг шляхом безготівкового перерахування коштів замовника на поточний рахунок виконавця.

Сума заборгованості за надані послуги перераховується замовником виконавцю в повному обсязі на протязі 2 календарних місяців після закінчення дії договору або від дня дострокового розірвання сторонами договору (пункт 4.6 договору).

Здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами шляхом підписання у строк до 5 (п`ятого) числа наступного за звітним місяця актів здачі-приймання наданих послуг, в яких фіксується загальний обсяг наданих виконавцем послуг протягом звітного місяця (пункт 5.1 Договору).

Якщо протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг замовник не підписав, не повернув і не надав мотивовану відмову від його підписання, акт здачі-приймання наданих послуг вважається погодженим обома сторонами та є чинним в юридичному значенні, а послуги вважаються наданими в повному обсязі, якісно і своєчасно (пункт 5.2 Договору).

Місячний обсяг наданих виконавцем послуг визначається на підставі довідки полігону ТПВ про фактичний прийом та захоронення побутових відходів (ТПВ та ВГВ) (пункт 5.3 Договору).

Відповідно до пункту 7.1 договору (у редакції додаткової угоди №2 від 06.02.2023) цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторонами та діє до 28.02.2023, а відносно фінансових зобов`язань - до їх повного виконання.

В рамках виконання договору сторони у період з 17.12.2021 по 30.12.2022 підписали акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) про надання виконавцем замовнику послуг з розміщення/захоронення побутових відходів на загальну суму в розмірі 5 345 851,44 грн з ПДВ, а саме:

№ОУ-0000523 від 17.12.2021 на суму 413 575,31 грн (т.1, а.с. 25);

№ОУ-0000548 від 31.12.2021 на суму 392 330,64 грн (т.1, а.с. 27) ;

№ОУ-0000642 від 16.02.2022 на суму 333 238,01 грн (т.1, а.с. 29);

№ОУ-0000209 від 04.04.2022 на суму 678 690,42 грн (т.1, а.с. 31);

№ОУ-0000238 від 01.06.2022 на суму 984 610,90 грн (т.1, а.с. 33);

№ОУ-0000365 від 01.07.2022 на суму 182 632,32 грн (т.1, а.с. 36);

№ОУ-000466 від 01.08.2022 на суму 388 198,79 грн (т.1, а.с. 38);

№ОУ-000482 від 01.09.2022 на суму 478 211,02 грн (т.1, а.с. 40);

№ОУ-000573 від 30.09.2022 на суму 370 098,94 грн (т.1, а.с. 42);

№ОУ-000766 від 31.10.2022 на суму 370 504,81 грн (т.1, а.с. 44);

№ОУ-000756 від 30.11.2022 на суму 378 660,78 грн (т.1, а.с. 46);

№ОУ-0888 від 30.12.2022 на суму 375 099,50 грн (т.1, а.с. 48).

Відповідно до змісту зазначених актів сторони претензій одна до одної не мають, акти підписані представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Також, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради в односторонньому порядку склало акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) про надання виконавцем замовнику послуг з розміщення/захоронення побутових відходів на загальну суму в розмірі 658 364,51 грн з ПДВ, а саме:

№ОУ-1039 від 31.01.2023 на суму 365 040,10 грн (т.1, а.с. 50);

№ ОУ-1156 від 28.02.2023 на суму 293 324,41 грн (т.1, а.с. 52).

Як зазначав позивач, вартість послуг у сумі 6 004 215,95 грн визначена, виходячи із об`ємів відходів згідно з довідками ПП «Еко Транс Слав» про об`єм вивезених ТПВ по групам споживачів та довідками ТОВ «Сервіс-Центр» про фактичне захоронення ТПВ і великогабаритного сміття.

Загальний об`єм відходів у період з листопада 2021 року по лютий 2023 року становить 57 695,67 куб. м, а саме: за листопад 2021 року - 3974,24 куб. м згідно з довідкою ПП «Еко Транс Слав» №80/21 від 09.12.20221; за грудень 2021 року - 3770,09 куб. м згідно з довідкою ПП «Еко Транс Слав» №01/22 від 10.01.2022; за січень 2022 року - 3 202,241 куб. м згідно з довідкою ПП «Еко Транс Слав» №07/22 від 14.01.2022; за лютий-березень 2022 року - 6 521,856 куб. м згідно з довідкою ПП «Еко Транс Слав» №14/1 від 31.03.2022; за квітень 2022 року - 4 862,05 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №08/05 від 05.05.2022; за травень 2022 року - 4 599,54 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №12/06 від 06.06.2022; за червень 2022 року - 1 755,00 куб. м згідно з довідкою ПП «Еко Транс Слав» за травень-червень 2022 року №30-22 від 04.07.2022; за липень 2022 року - 3 730,17 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №17/08 від 05.08.2022; за серпень 2022 року - 4 595,09 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №19/09 від 13.09.2022; за вересень 2022 року - 3 556,25 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №22/10 від 10.10.2022; за жовтень 2022 року - 3 560,15 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №24/11 від 09.11.2022; за листопад 2022 року - 3 638,52 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №30/12 від 07.12.2022; за грудень 2022 року - 3 604,30 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №02/01 від 09.01.2023; за січень 2023 року - 3 507,64 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №07/02 від 07.02.2023; за лютий 2023 року - 2818,53 куб. м згідно з довідкою ТОВ «Сервіс-Центр» №11/03 від 07.03.2023.

Відповідно до банківських виписок по рахунку позивача, відповідач у період з 11.01.2022 по 26.09.2023 перерахував на рахунок позивача 2 898 000,00 грн, а саме: 11.01.2022 - 25 000,00 грн; 17.01.2022 - 80 000,00 грн; 19.01.2022 - 30 000,00 грн; 24.01.2022 - 50 000,00 грн; 28.01.2022 - 20 000,00 грн; 31.01.2022 - 10 000,00 грн; 14.02.2022 - 30 000,00 грн; 22.02.2022 - 76 600,00 грн; 23.02.2022 - 50 000,00 грн; 13.04.2022 - 100 000,00 грн; 22.04.2022 - 50 000,00 грн; 27.04.2022 - 50 000,00 грн; 16.05.2022 - 70 000,00 грн; 17.05.2022 - 30 000,00 грн; 30.05.2022 - 33 000,00 грн; 31.05.2022 - 37 000,00 грн; 20.06.2022 - 50 000,00 грн; 20.06.2022 - 50 000,00 грн; 22.06.2022 - 25 000,00 грн; 29.06.2022 - 30 000,00 грн; 30.06.2022 - 20 000,00 грн; 08.07.2022 - 20 000,00 грн; 18.07.2022 - 30 000,00 грн; 18.07.2022 - 30 000,00 грн; 25.07.2022 - 25 000,00 грн; 26.07.2022 - 20 000,00 грн; 27.07.2022 - 15 000,00 грн; 28.07.2022 - 110 000,00 грн; 16.08.2022 - 100 000,00 грн; 17.08.2022 - 50 000,00 грн; 21.09.2022 - 60 000,00 грн; 26.09.2022 - 30 000,00 грн; 29.09.2022 - 30 000,00 грн; 26.10.2022 - 50 000,00 грн; 01.11.2022 - 80 000,00 грн; 09.11.2022 - 20 000,00 грн; 21.11.2022 - 80 000,00 грн; 23.11.2022 - 20 000,00 грн; 30.11.2022 - 30 000,00 грн; 29.12.2022 - 100 000,00 грн; 31.01.2023 - 71 400,00 грн; 14.02.2023 - 30 000,00 грн; 20.02.2023 - 80 000,00 грн; 27.02.2023 - 40 000,00 грн; 28.02.2023 - 10 000,00 грн; 21.03.2023 - 100 000,00 грн; 27.04.2023 - 80 000,00 грн; 28.04.2023 - 50 000,00 грн; 01.05.2023 - 30 000,00 грн; 18.05.2023 - 30 000,00 грн; 26.05.2023 - 40 000,00 грн; 31.05.2023 - 10 000,00 грн; 13.06.2023 - 10 000,00 грн; 19.06.2023 - 10 000,00 грн; 20.06.2023 - 100 000,00 грн; 30.06.2023 - 10 000,00 грн; 17.07.2023 - 70 000,00 грн; 19.07.2023 - 30 000,00 грн; 24.07.2023 - 10 000,00 грн; 25.07.2023 - 10 000,00 грн; 28.07.2023 - 10 000,00 грн; 14.08.2023 - 80 000,00 грн; 18.08.2023 - 20 000,00 грн; 21.08.2023 - 20 000,00 грн; 28.08.2023 - 10 000,00 грн; 18.09.2023 - 80 000,00 грн; 25.09.2023 - 15 000,00 грн; 26.09.2023 - 25 000,00 грн.

Звертаючись із позовом до суду, позивач посилався на те, що Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради вчасно і в повному обсязі виконувало умови договору щодо надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів, однак з боку Приватного підприємства «Еко Транс Слав» допущено порушення умов договору та не в повному обсязі проведено оплату за надані послуги. Позивач стверджув, що станом на 27.11.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 3 106 215,95 грн.

Спір виник через неналежне виконання відповідачем умов Договору з оплати наданих послуг.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одним з основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в пункті 3 статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту наявної у матеріалах справи копії договору №01/11-21 від 01.11.2021 суд першої інстанції установив, що він містить всі істотні умови договору, а саме предмет, ціну та строк дії договору. Суд першої інстанції вважав, що відсутність оригіналу другої сторінки договору не позбавляє можливості довести факт укладення договору та його виконання іншими доказами.

Відповідач, в свою чергу, в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі стверджував, що договір є неукладеним та підпис на другій сторінці Договору не належить директору відповідача - Романчуку Євгенію Павловичу, а тому суд першої інстанції безпідставно надав оцінку пунктам Договору, які містяться на другому аркуші.

Обставини укладання зазначеного договору про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів підтверджується, зокрема, двома укладеними між сторонами додатковими угодами до цього договору.

Наявні у матеріалах справи докази також свідчать про те, що в рамках договору № 01/11-21 від 01.11.2021 сторони більш ніж протягом року підписували акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), у яких погоджена вартість наданих послуг з розміщення/захоронення побутових відходів; банківськими виписками по рахунку позивача підтверджується факт систематичного перерахування відповідачем коштів на виконання цього ж договору.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує проти підписання інших сторінок договору №01/11-21 від 01.11.2021, з урахуванням двох додаткових угод до нього, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції оригінального, на його думку, примірника договору (чи його копії), який був підписаний директором відповідачем та відрізняється від наданого позивачем до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість доводів відповідача про те, що договір №01/11-21 від 01.11.2021 про надання послуг з розміщення/захоронення побутових відходів є неукладеним через відсутність у позивача та відповідача оригіналу 2 сторінки договору.

Щодо доводів відповідача, що пункти 4.6, 5.2., 6.1 Договору не відповідають оригінальному тексту договору та не можуть братися судом до уваги, слід зазначити, що відповідач зазначаючи, що ці пункти договору мають інший зміст та нотуючи їх у власній редакції не надає суду, ні оригіналу, ні копії другої сторінки договору із підписами замовника та виконавця на другій сторінці у редакції відповідача, а отже у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин зміст пунктів договору, які цитує відповідач, без подання доказів наявності таких умов договору з підписами позивача та відповідача.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за статтею 77 Господарського процесуального кодексу України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 Господарського процесуального кодексу України).

Слід наголосити, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стандарт «вірогідності доказів» не нівелює обов`язок суду щодо оцінки доказів в порядку приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням надання оцінки допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №908/2846/19, від 27.05.2021 у справі №910/702/17, від 17.11.2021 у справі №910/2605/20.

Зазначені правові висновки у застосуванні норм процесуального права мають загальний (універсальний) характер незалежно від змісту спірних правовідносин.

Здійснивши оцінку наданих сторонами доказів в сукупності щодо умов договору викладених на 2 сторінці, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи докази подані позивачем відповідно до ст. 79 ГПК України з більшою вірогідністю свідчать про те, що передбачені договором умови викладені на 2 сторінці (т. 1, а.с. 21) були узгоджені між сторонами в редакції наданій позивачем, враховуючи те, що відповідачем всупереч частинам 1, 3 статті 74 ГПК України, взагалі не надано будь-якої іншої редакції договору та/або 2 сторінки договору.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Вимоги до первинних документів містяться у частині 2 вказаної норми.

У пункті 10 частини 1 статті 1 названого Закону міститься термін «первинний документ», що означає документ, який містить відомості про господарську операцію.

Акти надання послуг та акти виконаних робіт є первинними документами в силу вимог «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджують вчинення певної господарської операції, надання послуги, виконання робіт. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Оцінка господарських операцій з надання послуг, виконання робіт повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих робіт чи послуг у подальшій діяльності підприємства.

Враховуючи предмет спору у даній справі, заперечення відповідача стосовно належності підпису його директора в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000356 від 01.07.2022, №ОУ-0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000548 від 31.12.2021 та №ОУ-0000523 від 17.12.2021, які є первинними документами та підтверджують здійснення господарських операцій, тоді як суд першої інстанції помилково відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, з посиланням на наявність відтиску печатки відповідача на вказаних вище Актах, з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, необхідність спеціальних знань, якими суд апеляційної інстанції не володіє, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про проведення судової почеркознавчої експертизи належності підпису директора відповідача на вказаних вище Актах.

Частинами першою та другою статті 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» також зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

В силу положень статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз змісту норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 ГПК України.

Судом взято до уваги висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2025 №12458/24-32, згідно якого, підписи у графах «Затверджую Керівник ПП «Еко Транс Слав» та від «Замовника» в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000523 від 17.12.2021, №ОУ-000548 від 31.12.2021, №ОУ0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000365 від 01.07.2022, виконані не Романчуком Євгенієм Павловичем, а іншою особою.

Щодо доводів відповідача, що відповідач не погоджується із об`ємами відходів, які фактично завезені на полігон та тими об`ємами, які вказані позивачем в актах здачі-приймання робіт (надання послуг), суд апеляційної інстанції зазначає, що вартість послуг у спірних актах вказана за фактичні обсяги відходів, доставлених замовником на полігон ТПВ та прийнятих виконавцем на розміщення/захоронення, який визначався відповідно до довідок з обсягу прийнятого сміття, наданих працівником полігону ТПВ.

В матеріалах справи наявні довідки відповідача про об`єм вивезених ТПВ по групам споживачів, які підписані директором підприємства Романчуком Євгенієм, а також довідки про фактичне захоронення ТПВ і великогабаритного сміття виданих ТОВ «Сервіс-Центр», на підставі яких позивач в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) вказував фактичний обсяг побутових відходів та на підставі цих обсягів сторони погодили вартість виконаних послуг.

Відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» не могло надавати довідки про фактичне захоронення твердих побутових відходів і великогабаритного сміття, оскільки між ним та позивачем відсутні договірні відносини.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що пунктом 5.2 Договору передбачено, що якщо протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання акту здачі-приймання наданих послуг замовник не підписав, не повернув і не надав мотивовану відмову від його підписання, акт здачі-приймання наданих послуг вважається погодженим обома сторонами та є чинним в юридичному значенні, а послуги вважаються наданими в повному обсязі, якісно і своєчасно.

З матеріалів справи вбачається, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000209 від 04.04.2022 на суму 678 690,42 грн; №ОУ-0000238 від 01.06.2022 на суму 984 610,90 грн; № ОУ-000466 від 01.08.2022 на суму 388 198,79 грн; №ОУ-000482 від 01.09.2022 на суму 478 211,02 грн; №ОУ-000573 від 30.09.2022 на суму 370 098,94 грн; №ОУ-000766 від 31.10.2022 на суму 370 504,81 грн; №ОУ-000756 від 30.11.2022 на суму 378 660,78 грн; №ОУ-0888 від 30.12.2022 на суму 375 099,50 грн підписані замовником без будь-яких зауважень.

Доказів того, що відповідач звертався до позивача з претензіями по кожному підписаному сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) із незгодою про фактичний обсяг побутових відходів матеріали справи не містять, як і не містять пояснень відповідальної особи відповідача, в чому була необхідність підписувати акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в яких зазначена як і вартість послуг так і фактичний обсяг побутових відходів, у випадку ненадання позивачем зазначених послуг з розміщення/захоронення побутових відходів в обсягах зазначених в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що умовами договору передбачено порядок розрахунків за надані послуги, а саме, у пункті 4.2. договору сторони погодили, що оплата за надані виконавцем послуги здійснюється на підставі підписаних сторонами актів здачі-приймання наданих послуг з розміщення/захоронення побутових відходів.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішення дослідивши надані відповідачем листи, дійшов висновку, що ПП «Еко Транс Слав» зверталось у 2023 році до КП «ЖКЦ» та посадових осіб Славутицької міської ради та висловлював незгоду із об`ємами відходів, які завозяться на полігон ТПВ, проте як правильно зазначено судом першої інстанції, у цих листах не зазначено в яких саме місяцях/періодах мало місце на думку відповідача завищення об`ємів завезених побутових відходів. Відсутні також докази, які б підтверджували подання відповідачем разом із цими листами, зокрема до позивача, документів, які б містили відомості про реальні, на думку відповідача, обсяги ввезених на полігон ТПВ побутових відходів у спірному періоді.

При цьому відповідачем не додано доказів направлення позивачу доданих до відзиву на позовну заяву листів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в перелічених вище актах наявна інформація про фактичний обсяг побутових відходів. Відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо вмотивованої відмови від підписання вказаних вище актів, зауважень щодо фактичного обсягу побутових відходів, послуги згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) вважаються наданими в повному обсязі, якісно та своєчасно, а замовник згідно пунктів 4.2 та 4.3 зобов`язується їх оплатити, строк оплати яких настав.

Доводи відповідача, що суд першої інстанції безпідставно залишив без розгляду і відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду через не зазначення позивачем у позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції вірно вказав, що залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із незазначенням у позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача (при наявності інформації у суду з відомостей Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІТС), про зареєстрований електронний кабінет), а також з огляду на невідповідність відомостей про електронну адресу позивача відомостям, які зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, буде проявом надмірного процесуального формалізму.

Щодо доводів відповідача, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання позивача про долучення доказів, без належного обґрунтування щодо поновлення строку на його подання, тоді як суд першої інстанції відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про долучення доказів, тим самим порушив принцип рівності сторін.

З оскаржуваного рішення вбачається, що представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, які стосуються виявлення факту відсутності в оригіналі договору № 01/11-21 від 01.11.2021 другої сторінки та створення на підставі розпорядження КП «ЖКЦ» від 08.03.2024 № 05 комісії для проведення службового розслідування.

Оскільки саме відповідач ініціював витребування у позивача оригіналів документів по спірним правовідносинам, на переконання суду апеляційної інстанції, позивач долучивши ті докази, які підтверджували пояснення щодо відсутності у позивача оригіналу 2 сторінки Договору не можуть свідчити про безпідставне долучення судом першої інстанції поданих позивачем документів до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач дійсно не обґрунтовував поважності причин подання доказів 03.07.2024 (через сім місяців після відкриття провадження у справі), які датовані 2022 роком.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач жодним чином не обґрунтував поважність причин, які перешкоджали останньому заявити відповідне клопотання в рамках підготовчого провадження та правомірно відмовив в задоволенні клопотання про долучення доказів.

В силу положень частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до обставин цієї справи позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 3 106 215,95 грн, що є різницею між сумою, яка вказана в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), складених у період з 17.12.2021 по 28.02.2023 (6 004 215,95 грн), і сумою, яка перерахована замовником на рахунок виконавця у період з 11.01.2022 по 26.09.2023 (2 898 000,00 грн).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму в розмірі 658 364,51 грн з ПДВ, а саме: №ОУ-1039 від 31.01.2023 на суму 365 040,10 грн та №ОУ-1156 від 28.02.2023 на суму 293 324,41 грн - не підписані з боку замовника, а позивач не надав доказів надіслання чи вручення замовнику цих актів з метою їх погодження в порядку, визначеному розділом 5 договору №01/11-21 від 01.11.2021.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів факту надання відповідачу послуг із розміщення/захоронення побутових відходів на суму в розмірі 658 364,51 грн з ПДВ, які відображені в актах №ОУ-1039 від 31.01.2023 та №ОУ-1156 від 28.02.2023.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що, виходячи із умов пункту 4.2 договору №01/11-21 від 01.11.2021 позивач має право вимагати оплату заборгованості лише на підставі підписаних сторонами актів у період з 17.12.2021 по 30.12.2022, загальна вартість послуг за якими становить 5 345 851,44 грн з ПДВ.

Зважаючи на часткову сплату замовником вартості послуг, прийнятих в рамках договору №01/11-21 від 01.11.2021, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість замовника перед виконавцем становить 2 447 851,44 грн.

Оскільки згідно висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2025 №12458/24-32, підписи у графах «Затверджую Керівник ПП «Еко Транс Слав» та від «Замовника» в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000523 від 17.12.2021, №ОУ-000548 від 31.12.2021, №ОУ0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000365 від 01.07.2022, виконані не Романчуком Євгенієм Павловичем, а іншою особою - акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму в розмірі 1 321 776, 28 грн з ПДВ, а саме: №ОУ-0000523 від 17.12.2021 на суму 413 575, 31 грн, №ОУ-000548 від 31.12.2021 на суму 392 330, 64 грн, №ОУ0000642 від 16.02.2022 на суму 333 238, 01 грн, №ОУ-0000365 від 01.07.2022 на суму 182 632, 32 грн - не підписані з боку замовника, а позивач не надав доказів надіслання чи вручення замовнику цих актів з метою їх погодження в порядку, визначеному розділом 5 договору №01/11-21 від 01.11.2021, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не довів факту надання відповідачу послуг із розміщення/захоронення побутових відходів на суму в розмірі 1 321 776, 28 грн з ПДВ, які відображені в актах №ОУ-0000523 від 17.12.2021, №ОУ-000548 від 31.12.2021, №ОУ0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000365 від 01.07.2022.

Щодо доводів позивача, щодо того, оскільки акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000523 від 17.12.2021, №ОУ-000548 від 31.12.2021, №ОУ0000642 від 16.02.2022, №ОУ-0000365 від 01.07.2022 вважаються не підписаними, наявність відтиску печатки на оспорюваних актах є доказом, який у сукупності з іншими доказами свідчить про наявність волевиявлення Романчука Є.П., спрямованого на їх підписання, суд апеляційної інстанції зазначає, що 23.03.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними-особами підприємцями» №1982-VIII, який набрав чинності 20.07.2017, яким виключено абзац 3 частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України. Отже, наразі не є обов`язковим реквізитом правочину наявність печатки сторони такого правочину.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач до клопотання від 15.03.2024 про долучення додаткових доказів (документів) до матеріалів справи приєднав копію заяви ПП «Еко Транс Слав» № 23-24 від 12.03.2024 про втрату печатки, яка адресована відділенню поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області. Відповідно до змісту цієї заяви, 11.03.2024, при проведенні наради у керівника ПП «Еко Транс Слав», директор цього підприємства встановив факт зникнення печатки підприємства, яка була у користуванні працівника Тереховця Сергія Івановича.

Відповідач також надав до матеріалів справи копію пояснювальної записки механіка ПП «Еко Транс Слав» Тереховця С.І. від 11.03.2024, адресованої директору ПП «Еко Транс Слав», у якій викладено обставини зникнення печатки підприємства. Зокрема, за твердженнями Тереховця С.І. відсутність печатки на підприємстві останній виявив у квітні 2022 року, однак повідомив про цей факт директору ПП «Еко Транс Слав» на нараді 11.03.2024.

Згідно із частинами 4, 5 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних обов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Апеляційним господарським судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із статтею 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи нез`ясування обставин, що мають значення для справи судом першої інстанції, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного підприємства «Еко Транс Слав» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 частковому скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити частково.

Згідно статті 129 ГПК України судові витрати (судовий збір за подання позову та апеляційної скарги) позивача підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Еко Транс Слав» на рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.07.2024 у справі №911/3873/23 скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Еко Транс Слав» (Добринінський квартал, буд. 1, квартира 48, м. Славутич, Київська область, 07100; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42820280) на користь Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (Київський квартал, буд. 14, м. Славутич, Київська область, 07101; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32631821) 1 784 439,67 грн (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять гривень 67 копійок) основного боргу та 26 767,82 грн (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят сім гривень 82 копійки) судового збору.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (Київський квартал, буд. 14, м. Славутич, Київська область, 07101; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32631821) на користь Приватного підприємства «Еко Транс Слав» (Добринінський квартал, буд. 1, квартира 48, м. Славутич, Київська область, 07100; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42820280) 40 151,73 грн (сорок тисяч сто п`ятдесят одну гривню 69 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи №911/3873/23 повернути до Господарського суду Київської області.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені у статтях 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана суддями 06.08.2025.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова