ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. Справа№ 910/14854/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пузиревського Святослава Івановича

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025

у справі № 910/14854/24 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

до Фізичної особи-підприємця Пузиревського Святослава Івановича

про стягнення 143 813,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором "Кредит "всеБІЗНЕС" № від 20.06.2023, яка станом на 27.11.2024 ставить в розмірі 143 813,96 грн, з яких: 115 313,96 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 71 563,96 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 43 750,00 грн та 28 500,00 грн простроченої заборгованості за комісією.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києів від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість у розмірі 143 813,96 грн та витрати зі сплатисудового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про виникнення між сторонами кредитних зобов`язань на підставі кредитного договору "Кредит "всеБізнес" № від 20.06.2023 укладного між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та ФОП Пузиревським С.І., надання Банком кредиту та відсутністю доказів повернення ФОП Пузиревським С.І., як отриманих кредитних коштів у повному обсязі, так і сплати комісійної винагороди банку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ФОП Пузиревський С.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі №910/14854/24 ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Крім того, апелянт наголошує, що він є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пузиревського Святослава Івановича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г. (суддя-доповідач), суддів: Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пузиревського Святослава Івановича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 залишено без руху.

13.05.2025 від ФОН Пузиревського С.І. надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано: докази звільнення від судового збору (довідка №739944, видана 08.07.2024 про інвалідність 2 групи); докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пузиревського Святослава Івановича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №910/14854/24 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2023 між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (далі - позивач, банк, кредитор) та фізичною особою-підприємцем Пузиревським Святославом Івановичем (далі - відповідач, позичальник, клієнт) було укладено кредитний договір "Кредит "всеБізнес" № (надалі - договір, кредитний договір), за допомогою системи "Інтернет Банкінг" шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом.

Факт укладення кредитного договору з боку позичальника підтверджується Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 18.04.2024, відповідно до якого файл Dogovir_vseBusiness_.pdf, що містить кредитний договір, підписаний з боку Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича 14:29:20 20.06.2023.

Відповідно до п.1.1.1.-1.1.7. договору, сума кредиту складає 150 000,00 грн, строк кредитування - до 20 червня 2025 включно, комісійна винагорода за надання кредиту - 1%, комісійна винагорода за обслуговування кредиту - 1,9 % від суми кредиту за один місяць користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом та на прострочену суму кредиту - 0,00001% річних, цільове використання кредиту - на придбання основних засобів та/ або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника.

Згідно із п. 1.1.8. договору, типові умови кредитування в рамках кредитного договору "Кредит "всеБІЗНЕС", укладеного в Системі ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ DIGITAL BUSINESS АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", що розміщуються на інтернет-сайті банка (за електронною адресою: https:// www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.4. договору встановлено, що позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному в договорі графіку платежів. Згідно з графіком позичальник має, починаючи з 20.07.2023, щомісячно не пізніше 20 числа місяця до 20.06.2025 сплачувати суму у розмірі 9 100,00 грн, з яких на погашення основної суми (тіла) кредиту по 6 250,00 грн та на погашення комісії по 2 850,00 грн щомісячно. Загальна сума, яка має бути сплачена позичальником на погашення кредиту складає 218 400,00 грн., з яких 150 000,00 грн на погашення основної суми (тіла) кредиту та 68 400,00 грн на погашення комісії.

Цей договір складається з даного документа та типових умов. З моменту укладення договору Типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до Типових умов, повідомляючи про це позичальника як передбачено Типовими умовами. Підписанням договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з договором та Типовими умовами, умови договору та Типових умов позичальнику відомі та зрозумілі. Укладаючи договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно позичальника, рівно як і банк бере на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених Типовими умовами стосовно банку (п. 5.1. договору).

У відповідності до п. 3.5. Типових умов, надання кредиту відбувається шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5. договору, в строки зазначені в п.2.2. договору (п.2.3. договору).

Згідно з п. 5.1. Типових умов позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і строки, зазначені в договорі.

На виконання умов договору позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 150 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.67572581.75984.29514 вiд 20.06.2023, призначення платежу: «Зарахування на поточний рахунок кредитних коштiв за договором № від 20/06/2023 за позикою Фiзична особа-пiдприємець Пузиревський Святослав Іванович», сума: 148 500,00 грн.

Крім того, кредитні кошти були надані на сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.67572581.75983.29514 вiд 20.06.2023, призначення платежу: «Оплата комiсiї за рахунок кредитних коштiв за договором № від 20/06/2023 за позикою Фiзична особа-пiдприємець Пузиревський Святослав Іванович». Також факт видачі кредиту та користування кредитом підтверджується випискою з рахунку.

Згідно із п. 5.1. Типових умов позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і строки, зазначені в договорі.

Відповідно до умов договору за користування кредитом та його обслуговування за період з 20.12.2023 (дата виникнення заборгованості) по 27.11.2024 нарахована комісія у сумі 28500 грн.

Також на дату звернення прострочена заборгованість за тілом кредиту складає 71 563,96 грн.

Позивач з метою досудового врегулювання спору 28.02.2024 направив відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, однак такі вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення в повному обсязі.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок неналежного виконання договору відповідачем в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 143 813,96 грн, з яких: - 115 313,96 грн сума кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 71 563,96 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 43 750,00 грн; - 28 500,00 грн прострочена заборгованість за комісією.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України , цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2023 між Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Фізичною особою-підприємцем Пузиревським Святославом Івановичем укладено кредитний договір "Кредит "всеБізнес" № за допомогою системи "Інтернет Банкінг" шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом.

Колегія суддів також враховує, що відповідачем в апеляційній скарзі факт укладення кредитного договору не оспорюється.

Отже, внаслідок укладення Кредитного договору "Кредит "всеБізнес" № від 20.06.2023 між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 150 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.67572581.75984.29514 вiд 20.06.2023, призначення платежу: «Зарахування на поточний рахунок кредитних коштiв за договором № від 20/06/2023 за позикою ФОП Пузиревський Святослав Іванович» сума: 148 500,00 грн.

Крім того, кредитні кошти були надані на сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1 500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.67572581.75983.29514 вiд 20.06.2023, призначення платежу: «Оплата комiсiї за рахунок кредитних коштiв за договором № від 20/06/2023 за позикою ФОП Пузиревський Святослав Іванович». Також факт видачі кредиту та користування кредитом підтверджується випискою з рахунку.

Згідно з п. 1.4. договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному в договорі графіку платежів. Згідно графіка позичальник має, починаючи з 20.07.2023, щомісячно не пізніше 20 числа місяця до 20.06.2025 сплачувати суму у розмірі 9 100,00 грн, з яких на погашення основної суми (тіла) кредиту по 6 250,00 грн та на погашення комісії по 2 850,00 грн щомісячно. Загальна сума, яка має бути сплачена позичальником на погашення кредиту складає 218 400,00 грн, з яких 150 000,00 грн на погашення основної суми (тіла) кредиту та 68 400,00 грн на погашення комісії.

Натомість, відповідач своїх зобов`язань не виконав. Так, станом на дату звернення Банку із позовом у відповідача виникла заборгованість за кредитом в розмірі 143 813,96 грн, що також підтверджується долученим до позовної заяви позивачем детальним розрахунком заборгованості станом на 27.11.2024.

Суд зазначив, що право на дострокове стягнення передбачено Типовими умовами, що розміщені на інтернет-сайті Банку (за електронною адресою: https:// www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною кредитного договору.

Так, відповідно до п. 4.1. Типових умов, кожна з перелічених нижче подій повинна тлумачитись як несприятлива подія, зокрема: (1) несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку згідно з договором/Типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.

Згідно із п. 4.2. Типових умов, у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, Банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п.1.1.3., п.1.4. договору, виконати таку вимогу Банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь Банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Таким чином, доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором у вищевказаному розмірі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять докази отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, порушення відповідачем умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту і сплати комісійної винагороди за передбаченим договором графіком, а також передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України та Типовими умовами кредитування право позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів у зв`язку з порушенням умов кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався правом вимоги на дострокове повернення суми кредиту у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та направив 28.02.2024 відповідачу вимогу про погашення про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № від 20.06.2023, в якій зазначив, що у зв`язку з невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач вимагає достроково повністю повернути кредит та вказав, що станом на 23.02.2024 відповідач має заборгованість у розмірі 121 013,96 грн. Однак, така вимоги була залишена відповідачем без відповіді.

Отже, банком належним чином виконано вимогу щодо направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення кредиту та обґрунтовано реалізовано право вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання.

Стосовно доводів відповідача про те, що банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник, а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення, тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 .

Згідно з пунктом 1.1.4.2 договору банк встановив плату (комісійну винагороду) за обслуговування кредиту, яка розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди (1,9% за один місяць користування кредитом) на суму кредиту відповідно до п.6.3.2. Типових умов та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п.1.4 договору.

Факт укладення та підписання кредитного договору з боку позичальника підтверджується Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 18.04.2024, відповідно до якого файл Dogovir_vseBusiness_.pdf, що містить кредитний договір, підписаний з боку Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича 14:29:20 20.06.2023.

Відповідач під час укладення договору ознайомився з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором та Типовими умовами, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу відповідач не висловив та з ними погодився, про що свідать його підписи.

Отже, чинним законодавством України позивачу надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а тому доводи відповідача з цього приводу відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов мотивованого висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 143 813,96 грн, з яких: 115 313,96 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту у розмірі 71 563,96 грн, строкову заборгованість за сумою кредиту у розмірі 43 750,00 грн та 28 500,00 грн простроченої заборгованості за комісією заборгованості за сумою кредиту і 20 183, 09 грн простроченої заборгованості за комісією.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині стягення заборгованості, а тому відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції щодо стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 2 422,40 грн судового збору, зазначає наступне.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 129 ГПК України, зокрема, згідно із ч. 2, 3 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору; якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №739944 від 08.07.2024, яка додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, Пузиревський Святослав Іванович є інвалідом II групи.

Проте, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення судового збору з відповідача, який є інвалідом II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Таким чином, оскільки неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до її неправильного вирішення, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24, в частині позовних вимог про стягнення судового збору, підлягає скасуванню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Амеліна Олега Юрійовича підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 підлягає скасуванню в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

У решті вимог апеляційної скарги скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції, тому рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24, в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 143 813,96 грн, з яких: 115 313,96 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 71 563,96 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 43 750,00 грн та 28 500,00 грн простроченої заборгованості за комісією, слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пузиревського Святослава Івановича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні з Фізичної особи - підприємця Пузиревського Святослава Івановича на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судового збору у розмірі 2 422,40 грн

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 у справі № 910/14854/24 залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/14854/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім