05.08.2025Справа № 910/7116/24
Суддя Мудрий С.М., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Беквард Плюс"
до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
про визнання недійсним одностороннього правочину
Представники сторін: не викликалися
У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Беквард Плюс" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - Комунальне підприємство), в якому просило суд визнати недійсним, оформлений письмовим повідомленням від 24.05.2024 №053/05-2082, односторонній правочин Комунального підприємства про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 16.05.2024 договору від 20.04.2022 №ДНП-2022-04/01 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладеного з Товариством (далі - оспорюваний односторонній правочин про розірвання договору).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зміст оспорюваного одностороннього правочину про розірвання договору від 20.04.2022, який за своєю правовою природою є договором найму, не відповідає умовам пункту 7.6. договору від 20.04.2022 у редакції протоколу узгодження розбіжностей від 20.04.2022, суперечить приписам частини 3 статті 291 ГК України та встановленому статтею 188 цього Кодексу загальному порядку розірвання договорів, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до статей 203, 215 ЦК України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.08.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2025, позов задоволено повністю. Визнано недійсним односторонній правочин Комунального підприємства, оформлений письмовим повідомленням від 24.05.2024 №053/05-2082, про дострокове розірвання в односторонньому порядку з 16.05.2024 договору від 20.04.2022 №ДНП-2022-04/01 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування, укладеного з Товариством. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 3 028,00 грн судового збору та 15000,00 грн витрат на правову допомогу.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та стягнуто на користь останнього з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 11 000,00 грн.

Верховний Суд постановою від 15.04.2025 скасував вищезазначені судові рішення попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2025 справу №910/7116/24 передано на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 справу №910/7116/24 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 03.06.2025. Запропоновано сторонам до 02.06.2025 надати письмові пояснення по справі з урахуванням постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.04.2024.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 відмовлено у задоволенні позову Товариства.

У разі якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Однак у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої / апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №756/8056/19.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Згідно з частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Положеннями частини 1 статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 ГПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно з положеннями статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 3 028,00 грн.

За умовами підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми (підпункту 6 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

За подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми (підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Судом встановлено, що за подання позову Товариством було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжним документом від 05.06.2024, а також понесено витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 15 000,00 грн та 11 000,00 грн в суді апеляційної інстанції.

У той же час, за подання апеляційної скарги Комунальним підприємством було сплачено 4542,00 грн згідно платіжної інструкції №6 від 17.09.2024, а за подання касаційної скарги - 4844,80 грн.

Виходячи з положень підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" та частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що за подання апеляційної скарги Відповідачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 633,60 грн (3028,00 грн х 150% х 0,8).

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, сплачений Товариством судовий збір за звернення до суду першої інстанції шляхом подання позову, і понесені витрати на професійну правничу допомогу в судах всіх інстанцій покладаються на Товариство.

У той же час, судові витрати Комунального підприємства щодо сплати судового збору за звернення суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги, з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", а також судові витрати щодо сплати судового збору за звернення суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги, підлягають стягненню з Товариства на користь Комунального підприємства.

Керуючись статтями 123, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Беквард Плюс" (03164, місто Київ, вулиця Чорнобильська, будинок, 24/26; ідентифікаційний код 42185413) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок, 6; ідентифікаційний код 35210739) 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ