ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 Справа № 914/1590/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Зоряни Горецької, розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання справу

за позовом Приватного підприємства «Преміум-1,

до відповідача Фізичної особи підприємця Кононової Ганни Валеріївни,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області 22.05.2025 надійшла позовна заява Приватного підприємства «Преміум-1 до Фізичної особи підприємця Кононової Ганни Валеріївни про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 27.05.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що Відповідач не у повному обсязі оплатив вартість поставленого йому товару, а також не повернув Позивачу тару за власний рахунок, що потягло для Позивача додаткові витрати на її повернення на склад, тобто не виконав зобов`язання, передбачені за договором купівлі-продажу продукції №КПП-240723. У зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за товар, що становить 6 000,00 грн та збитки, що поніс Позивач, у розмірі 15 720,00 грн. Всього до стягнення Позивач просить стягнути з Відповідача 21 720,00 грн.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, позовних вимог не спростував, хоча належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ З МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

24 липня 2023 року між Приватним підприємством «Преміум-1» (далі - Позивач) та фізичною особою-підприємцем Кононовою Ганною Валеріївною (далі - Відповідач) укладено договір купівлі-продажу продукції №КПП-240723 (далі Договір КПП).

30 січня 2025 року Відповідачу поставлено товар (продукцію) на загальну суму 43 478,75 грн.

Доказами на підтвердження поставки є: копія рахунка-фактури №207192 від 30 січня 2025 року, копія видаткової накладної №207192/100 від 30 січня 2025 року, копія товарно-транспортної накладної №207192/100 від 30 січня 2025 року.

До моменту поставки 30 січня 2025 року Позивач співпрацював із Відповідачем тривалий термін, тому товар 30 січня 2025 року поставлено без попередньої оплати, на умовах післяплати.

Відповідачем по накладній №207192 оплачено за товар 37 478,75 грн.

Доказами на підтвердження оплат є копії платіжних інструкцій №1.103884265.1 від 10 березня 2025 року, №2.104045697.1 від 10 березня 2025 року, №1.104315951.1 від 11 березня 2025 року.

Таким чином, станом на сьогодні заборгованість Відповідача по оплаті за поставлений товар по накладній №207192 складає 6 000,00 грн.

18 грудня 2024 року Відповідачу поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними №200537/100 та №200721/100. За цими накладними зворотна тара включає в себе: 45 кег на 30 л, 8 кег на 50 л та піддони: фірмовий 6 шт та пластиковий 3 шт. Зворотна тара за цими видатковими накладними мала бути повернута Відповідачем: кеги не пізніше 09 січня 2025 року, піддони не пізніше 16 січня 2025 року.

30 січня 2025 року Відповідачу постановлено товар, що підтверджується видатковою накладною №207192/100 (яка не у повному обсязі оплачена). Зворотна тара мала бути повернута Відповідачем не пізніше 21 лютого 2025 року.

Після 30 січня 2025 року товар не доставлявся Відповідачу, тобто не було рейсів доставки товару. Відтак, не пізніше 09 та 16 січня 2025 року, 21 лютого 2025 року Відповідач мав самостійно та за власний рахунок забезпечити повернення Позивачу тари за поставлений 18 грудня 2024 року та 30 січня 2025 року товар.

30 березня 2025 року Позивачем проведено звіряння залишків зворотної тари по взаємовідносинам з Відповідачем та встановлено, що заборгованість по тарі складає: 63 кеги на 30 л, 18 кег на 50 л, піддон пластиковий 1 шт, піддон фірмовий 1 шт та бутель на 18,9 л у кількості 1 шт, про що складено відповідний акт.

У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав свій обов`язок по поверненню зворотної тари у визначений Договором КПП термін, Позивач вимушений власними силами та засобами, не зворотнім, а спеціальним рейсом саме по тарі, забирати тару у Відповідача самостійно.

Так, 31 березня 2025 року на замовлення Позивача автомобільний перевізник ТОВ «Аграрна логістика України», забезпечив перевезення тари від Відповідача на склад Позивача, а саме: перевізником доставлено 16 кег на 50 л, 59 кег на 30 л та два піддони, що підтверджується товарно-транспортною накладною №929155 від 31 березня 2025 року та актом надання послуг №67 від 01 квітня 2025 року.

За транспортні послуги по перевезенню тари 31 березня 2025 року, доставку якої за власний рахунок мав би забезпечити Відповідач, Позивач оплатив ТОВ «Аграрна логістика України» 14 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжної інструкції №1555 від 09 квітня 2025 року та рахунку на оплату №67 від 01 квітня 2025 року.

Після доставки тари на склад Позивачем, актом звіряння залишків зворотної тари станом на 31 березня 2025 року зафіксовано, що заборгованість Відповідача щодо неповерненої тари складає 4 кеги на 30 л, 2 кеги на 50 л та 1 бутель на 18,9 л.

Позивач зазначає у позовній заяві, що для такої кількості тари замовляти перевезення було економічно не доцільно, тому кеги на 50 л та 30 л відправлені на ПП «Преміум-1» 16 квітня 2025 року Новою поштою, підтвердженням є поштова експрес-накладна №6946. Вартість доставки кег Новою поштою склала 1 720,00 грн, які оплачені Позивачем.

Таким чином, на забезпечення доставки/повернення тари на свій склад, Позивач витратив 14 000,00 грн та 1 720,00 грн, що в сумі складає 15 720,00 грн.

Тобто, через невиконання Відповідачем обов`язку по поверненню тари у визначений Договором КПП термін, власним транспортом/засобами, Позивач поніс збитки у зв`язку із забезпеченням повернення тари на свій склад за свій рахунок.

Таким чином, Відповідачем допущено порушення зобов`язань, передбачених п. 1 Розділу ІІ та абз. 2 п. 3, п. 6 Розділу ІІІ Договору КПП.

Тому Позивач просить стягнути з Відповідача 21 720,00 грн, що складає: заборгованість за Договором КПП по оплаті за товар у розмірі 6 000,00 грн (не сплачений залишок), а також 15 720,00 грн збитків, завданих невиконанням умов Договору КПП.

ОЦІНКА СУДОМ

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Договору КПП, Продавець зобов`язаний продавати товар, а Покупець зобов`язується своєчасно приймати цей товар, оплачувати його вартість на умовах даного Договору, та повертати зворотну тару (або відшкодовувати/сплачувати її вартість) в строк та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п. 2 Розділу IV Договору КПП, доставка товару Покупцю та повернення тари від Покупця здійснюється за рахунок Продавця, за виключенням випадків, передбачених абз. 2 п. 3 Розділу ІІІ цього Договору.

Згідно п. 3 Розділу ІІІ Договору КПП, для повернення тари використовуються зворотні рейси автомашин, які доставили товар. У разі, якщо Покупець не повернув тару зворотним рейсом, він повертає її Продавцю за власний рахунок і власним транспортом за місцем знаходження Продавця.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Договору КПП, Покупець зобов`язаний повертати Продавцю бутлі, кеги, ящики, піддони та іншу зворотну тару на рівні 100% від поставленої кількості. Вся зворотна тара повинна бути повернена Покупцем Продавцю в наступні терміни:

- ящики п/е фірмові 20 гн та ящики ПМР 20гн в термін, що не перевищує 30 календарних днів на період з вересня по травень, та в термін, що не перевищує 21 календарний день на період з червня ат серпень з дня їх отримання Покупцем;

- кеги 30 л та кеги 50 л в термін, що не перевищує 18 календарних днів для літніх місяців (на період з червня по серпень), в термін, що не перевищує 21 календарний день для весняних та осінніх місяців (березень-травень та вересень- листопад відповідно) та в термін, що не перевищує 23 календарних дні для зимових місяців (грудень-лютий) з дня їх отримання Покупцем;

- євро піддони, піддони фірмові, бутлі полікарбонатні 18,9 л в термін, що не перевищує 30 календарних днів з дня їх отримання Покупцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України).

Збитками, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.3 ст. 692 ЦК України Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом перевірено розрахунок заявлених позовних вимог та встановлено, що такий проведено правильно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що Позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості в розмірі 21 720,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 3 цієї ж статті при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ціна позову становить 21 720,00 грн. Відповідно 1,5 відсотка ціни позову 325,80 грн, що є менше за 1 розмір прожиткового мінімуму. Тому, розмір судового збору становить 3 028,00 грн. Оскільки позов подано у електронній формі, ставка судового збору складає: 3 028,00 грн. х 0,8 = 2 422,4 грн.

Оскільки спір виник з вини Відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати в розмірі судового збору, в силу норми ч. 9 ст. 129 ГПК України.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 247-252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кононової Ганни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Преміум-1» (04212, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 1, ) заборгованість в розмірі 21 720,00 грн та судові витрати в розмірі 2 422,4 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Горецька З.В.