ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року м.Дніпро Справа № 904/6023/19 (904/2827/24)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2024 (суддя Камша Н.М.)

у справі № 904/6023/19 (904/2827/24)

за позовом Фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: арбітражний керуючий Сластнікова Ганна Олександрівна

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за первісним позовом: Приватне підприємство "ЛІГАЛ - АВП"

про стягнення заборгованості у розмірі 345 000,00 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ"

до Фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за зустрічним позовом: арбітражний керуючий Сластнікова Ганна Олександрівна

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Чуднецова Світлана Володимирівна, с. Маяки, Біляївський район, Одеська область (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ", м. Нікополь (далі - відповідача), в якому просила:

- визнати суму 345 000,00 грн. витратами банкрута ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" () пов`язаними із проведенням ліквідаційної процедури товариства, які виникли під час виконання договору між ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" () та фізичною особою - підприємцем Чуднецовою Світланою Володимирівною (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299) про надання послуг по збереженню майна банкрута №БН від 01.10.2022 з додатками та додатковою угодою до нього №1 від 24.06.2023 в період з 01.10.2022 по 30.04.2024;

- стягнути з ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" () на користь фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299) 345 000,00 грн., як витрати на ліквідаційну процедуру, зобов`язавши ліквідатора ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" арбітражного керуючого Вербицького О.В., свідоцтво №692 від 18.04.2013 оплатити цю суму витрат фізичній особі - підприємцю Чуднецовій Світлані Володимирівні (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку, встановленому абз. 1 п.2 ч.3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме у першу чергу, до виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

23.07.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" Вербицького О.В. (відповідач за первісним позовом) до Фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлана Володимирівна, с. Маяки, Біляївський район, Одеська область (позивач за первісним позовом), за участю третьої особи - арбітражного керуючого Сластнікової Ганни Олександрівни, в якому арбітражний керуючий просив:

1. Прийняти цей зустрічний позов та розглянути його разом із первісним позовом;

2. Призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження;

3. Визнати недійсним договір про надання послуг по збереженню майна банкрута ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» від 01 жовтня 2022 року, укладений між ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» в особі арбітражного керуючого Сластнікової Ганни Олександрівни та Фізичною особою-підприємцем Чуднецовою Світланою Володимирівною з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

4. Стягнути з Чуднецової Світлани Володимирівни на користь ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» судові витрати по справі.

03.10.2024 Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/6023/19(904/2827/24) винесено рішення, яким:

- задоволено частково первісний позов фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ";

- стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 56, ) на користь Фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) вартість послуг зі збереження майна на загальну суму 345 000,00 грн. та судові витрати в сумі 5 175,00 грн.;

- відмовлено в задоволенні решти позовних вимог;

- відмовлено в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" до фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни про визнання недійсним договору про надання послуг по збереженню майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" від 01.10.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. та фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

10.10.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області від фізичної особи - підприємця Чуднецової С.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявниця просила забезпечити позовну заяву ФОП Чуднецової Світлани Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №692 від 18.04.2013 про стягнення 345 000,00 грн. та витрат, пов`язаних із судовим розглядом справи шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Вербицького Олексія Вікторовича вчиняти певні дії, а саме утриматись від задоволення вимог кредиторів у порядку черговості визначеної у ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства - до набуття чинності рішення по даній справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2024 у справі №904/6023/19(904/2827/24) заяву позивача за первісним позовом - фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни про забезпечення позову - задоволено частково.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 56, ) в особі арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича вчиняти певні дії, а саме: утриматись від задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, визначеної у ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, в межах суми даного позову - 345 000,00 грн., до набуття чинності рішенням по даній справі.

В решті вимог - заяву відхилено.

Не погодившись з вказаною ухвалою Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року у справі № 904/6023/19(904/2827/24) про забезпечення позову - скасувати. Заяву позивача за первісним позовом - фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни про забезпечення позову - повернути без розгляду. Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року у справі № 904/6023/19(904/2827/24) про забезпечення позову. Судові витрати покласти на фізичну особу-підприємця Чуднецову Світлану Володимирівну.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Запорізької області:

- оскаржувана ухвала була винесено судом за наслідками розгляду заяви, яка надійшла вже після завершення розгляду справи, а сама оскаржувана ухвала була винесено навіть після складення та підписання судом повного тексту рішення по суті спору. Заява про забезпечення позову подається виключно до того суду у провадженні якого перебуває справа та на певній конкретній стадії судового процесу. Станом на 11.10.2024р. не тривала будь-яка стадія судового провадження, адже розгляд справи суді першої інстанції завершився, стадія апеляційного оскарження не почалася, а стадія виконання рішення не могла початися адже воно не набрало законної сили.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу.

Згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 09.07.2025 брали участь ліквідатор ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» арбітражний керуючий Вербицький О.В. (апелянт), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за первісним позовом Сластнікова Г.О. та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за первісним позовом ПП «Лігал АВП». Позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не проінформував.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує її розгляд, вважаючи за можливе здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Апелянт та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за первісним позовом в судовому засіданні 09.07.2025 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалите нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за первісним позовом заперечила проти задоволення апеляційної скарги, наполягала на необхідності залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення учасників справи, їх представників, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, фізична особа - підприємець Чуднецова Світлана Володимирівна, с. Маяки, Біляївський район, Одеська область (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ", м. Нікополь (далі - відповідача), в якому просила:

- визнати суму 345 000,00 грн. витратами банкрута ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" () пов`язаними із проведенням ліквідаційної процедури товариства, які виникли під час виконання договору між ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" () та фізичною особою - підприємцем Чуднецовою Світланою Володимирівною (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299) про надання послуг по збереженню майна банкрута №БН від 01.10.2022 з додатками та додатковою угодою до нього №1 від 24.06.2023 в період з 01.10.2022 по 30.04.2024;

- стягнути з ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" () на користь фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299) 345 000,00 грн., як витрати на ліквідаційну процедуру, зобов`язавши ліквідатора ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" арбітражного керуючого Вербицького О.В., свідоцтво №692 від 18.04.2013 оплатити цю суму витрат фізичній особі - підприємцю Чуднецовій Світлані Володимирівні (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку, встановленому абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме у першу чергу, до виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №904/6023/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ", 53201, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 56, та відкрито провадження у справі.

23.07.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла зустрічна позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" Вербицького О.В. (відповідач за первісним позовом) до Фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлана Володимирівна, с. Маяки, Біляївський район, Одеська область (позивач за первісним позовом), за участю третьої особи - арбітражного керуючого Сластнікової Ганни Олександрівни, в якому арбітражний керуючий просив:

1. Прийняти цей зустрічний позов та розглянути його разом із первісним позовом;

2. Призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження;

3. Визнати недійсним договір про надання послуг по збереженню майна банкрута ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» від 01 жовтня 2022 року, укладений між ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» в особі арбітражного керуючого Сластнікової Ганни Олександрівни та Фізичною особою-підприємцем Чуднецовою Світланою Володимирівною з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

4. Стягнути з Чуднецової Світлани Володимирівни на користь ТОВ «НЗСТ «ЮТІСТ» судові витрати по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2024 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ", м.Нікополь до Фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни, с. Маяки, Біляївський район, Одеська область про визнання договору недійсним про надання послуг по збереженню майна банкрута ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" від 01.10.2022, укладеного між ТОВ "НЗСТ"ЮТІСТ" та ФОП Чуднецовою С.В. для спільного розгляду з первісним позовом у справі №904/6023/19(904/2827/24) про стягнення заборгованості за цим договором.

03.10.2024 Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/6023/19(904/2827/24) винесено рішення, яким:

- задоволено частково первісний позов фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ";

- стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 56, ) на користь Фізичної особи - підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) вартість послуг зі збереження майна на загальну суму 345 000,00 грн. та судові витрати в сумі 5 175,00 грн.;

- відмовлено в задоволенні решти позовних вимог;

- відмовлено в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" до фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни про визнання недійсним договору про надання послуг по збереженню майна банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" від 01.10.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. та фізичної особи-підприємця Чуднецової Світлани Володимирівни з усіма додатками та додатковими угодами до нього.

10.10.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області від фізичної особи - підприємця Чуднецової С.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявниця просила забезпечити позовну заяву ФОП Чуднецової Світлани Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №692 від 18.04.2013 про стягнення 345 000,00 грн. та витрат, пов`язаних із судовим розглядом справи шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Вербицького Олексія Вікторовича вчиняти певні дії, а саме утриматись від задоволення вимог кредиторів у порядку черговості визначеної у ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства - до набуття чинності рішення по даній справі.

Вказана вище заява обґрунтована наступним.

16.04.2024 Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/6023/19(904/524/24) визнано незаконними дії арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, свідоцтво №692 від 18.04.2013 під час виконання ним повноважень ліквідатора ТОВ "НЗСТ "ЮТІСТ" щодо невиплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. за період з 15.09.2022 по 30.06.2023.

Під час розгляду справи №904/6023/19(904/2827/24) ліквідатор Вербицький О.В. повідомив, що ним не визнається ні борг перед ФОП Чуднецовою С.В., ні обставини щодо надання послуг.

ФОП Чуднецова С.В. зазначила про зухвалу поведінку ліквідатора Вербицького О.В. під час судового розгляду, а саме пов`язаність відповідача Вербицького О.В. із кредитором ПП "ЛІГАЛ - АВП", яка полягає у відчуженні Вербицьким О.В. майнового комплексу банкрута на користь підприємства Азімова Г. ТОВ "Укрметалгруп" за ціною нижче оціночної вартості в 20 разів (станом на теперішній час Азімов Г. є власником ПП "ЛІГАЛ - АВП").

За ствердженням ФОП Чуднецової С.В. така поведінка ліквідатора може ускладнити чи унеможливити виконання рішення у справі №904/6023/19(904/2827/24).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову стосовно наведеної вище заборони відповідачу вчиняти певні дії, може унеможливити або значно ускладнити захист порушених прав позивача. За вказаних вище обставин заяву позивача ФОП Чуднецової С.В. про забезпечення позову слід задовольнити частково, лише в межах суми даного позову, а саме: заборонивши ТОВ "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" в особі арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича утриматись від задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, визначеної у ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, в межах суми даного позову - 345 000,00 грн., до набуття чинності рішенням по даній справі, відмовивши в решті вимог заяви.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено ч.ч. 1, 5 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Апеляційний суд наголошує, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 року №4-рп/2011), сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст.55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначила, що під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд першої інстанції, з урахуванням приведених заявницею ризиків відчуження майна боржника, зважаючи на поведінку ліквідатора ТОВ «НЗСТ «Ютіст», дії якого були предметом судового оскарження та визнані незаконними, а також, приймаючи до уваги, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2022 у справі № 904/6023/19 було заборонено накладати арешт на рахунки боржника, врахувавши, що позов у даній справі було задоволено, проте вимоги позивачки жодним іншим чином не забезпечені, а рішення суду продовжує залишатися невиконаним, дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення в межах спірної суми.

Колегія суддів зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 269 України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Скаржник не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, зокрема, з тих підстав, що остання була прийнята за заявою, поданою вже після прийняття рішення у справі про задоволення первісного позову та в той час, як ним було ініційовано апеляційне оскарження рішення по суті.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.01.2025 у справі № 903/497/24 забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Зокрема: « 6.16. Об`єднана палата виходить з того, що статті 138, 136 ГПК України передбачають право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

6.17. Системний аналіз наведеного свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

6.18. Отже, розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті…».

Натомість як зазначив Верховний Суд у постанові від 01.06.2022 у справі № 380/4273/21 забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доводи апелянта необґрунтованими, позаяк процесуальним законодавством чітко передбачена можливість подання заяви про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, а заходи забезпечення застосовуються до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Заява ФОП Чуднецової С.В. про забезпечення позову надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області 10.10.2024. Станом на цей час рішення суду від 03.10.2024 законної сили не набрало, а апеляційне провадження ще не було відкрито, відтак, саме господарський суд є компетентним судом, встановленим законом, який розглядав спір по суті та повинен розглянути заяву, подану до нього, впродовж визначених процесуальних строків.

У такому разі суд першої інстанції не буде вважатися судом, неуповноваженим розглядати дану заяву в розумінні Конвенції та Протоколів до неї, адже це узгоджується з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України, ч. 1 ст. 140 ГПК України.

Варто також наголосити на тому, що за приписами ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Суд повертає заяву про забезпечення позову заявнику також встановивши, що заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

В апеляційній скарзі відсутнє обгрунтування підстав для повернення заяви ФОП Чуднецової С.В. без розгляду, зокрема, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 140 ГПК України, а судом таких не встановлено.

А тому, з огляду на вищевикладене судом відхиляються аргументи скаржника у відповідній частині скарги.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч. 8 ст. 145 ГПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Необхідно також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 143 ГПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим, а згідно ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тобто ліквідатор ТОВ «НЗСТ «Ютіст» не позбавлений права та можливості звернутися до господарського суду з відповідним клопотанням, довівши суду наявність обставин, з якими пов`язується можливість заміни заходу забезпечення позову іншим або взагалі відсутність підстав чи подальшої потреби у їх застосуванні.

Отже, доводи апеляційної скарги, вичерпна оцінка яким була надана вище по тексту постанови, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових та фактичних підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не довів порушення судом норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 ГПК України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2024 у справі № 904/6023/19 (904/2827/24) - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору на підставі ст. 129 ГПК України належить залишити за заявником апеляційної скарги.

Керуючись статтями 13, 74, 86, 137-141, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТІСТ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2024 у справі № 904/6023/19 (904/2827/24) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2024 у справі №904/6023/19 (904/2827/24) залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 05.08.2025

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко