УХВАЛА

м. Київ

24.07.2025Справа № 907/729/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області

про забезпечення позову

за позовом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (90575, Закарпатська обл., Тячівський р-н, смт. Солотвино, вул. Харківська, буд. 1; )

до

відповідача 1 Комунального некомерційного підприємства «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради (90575, Закарпатська обл., Тячівський р-н, смт. Солотвино, вул. Зарічна, 22; )

відповідача 2 Закарпатської обласної ради (88008, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, 4; )

відповідача 3 Комунальної установи «Управління спільної власностю територіальних громад Закарпатської обласної ради» (88000, Закарпатська обл, Ужгородський р-н, місто Ужгород, вул. Гойди Юрія, 8; )

про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, скасування реєстрації права

ВСТАНОВИВ:

01.07.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Закарпатської області надійшов позов Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до відповідача 1 Комунального некомерційного підприємства «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради до відповідача 2 Закарпатської обласної ради до відповідача 3 Комунальної установи «Управління спільної власністю територіальних громад Закарпатської обласної ради» про:

- визнання недійсним державний акт на право постійного користування землею, виданий КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради - серія І-ЗК №000346 від 27.03.1998;

- скасування державну реєстрацію речового права користування на земельну ділянку, оформлену на підставі вказаного державного акта;

- заборону Комунальному некомерційному підприємству «Солотвинська обласна алергологічна лікарня», Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області, Центру Державного земельного кадастру, Державному реєстру речових прав та іншим особам змінювати межі, статут, цільове призначення, а також вчиняти будь-які дії щодо приватизації чи відчуження спірної земельної ділянки та об`єкта нерухомості;

- усунення перешкоди у здійсненні права комунальної власності територіальної громади смт. Солотвино на земельні ділянки шляхом скасування державного акта на право постійного користування серія І-ЗК №000346 від 27.03.1998 року, виданого КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня».

Одночасно з пред`явленням позовом подано заяву про забезпечення позову від 01.07.2025, предметом якої є:

1. Забезпечити позов шляхом тимчасової заборони КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня», Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області, Державному земельному кадастру та Державному реєстру речових прав:

- здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зміни меж, цільового призначення, статусу або володільця спірної земельної ділянки;

- передавати у приватизацію, оренду чи інші види користування, відчужувати або іншим чином розпоряджатися спірним земельним масивом;

1.2 Управлінню Державного земельного кадастру та ДРРП вчиняти реєстраційні дії щодо розподілу, поділу, виділу чи об`єднання земельних, які накладаються на спірні території;

1.3 Уповноваженим особам відповідачів - вчиняти будь-які дії, які можуть унеможливити виконання рішення суду або погрішити становище позивача.

2. Витребувати від відповідачів та третіх осіб копії всіх документів, матеріалів та відомостей, пов`язаних із реєстрацією, оформленням та використанням спірної земельної ділянки.

3. Встановити строк дії забезпечувального заходу до остаточного завершення розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.07.2025 матеріали справи № 907/729/25 передано до Господарського суду міста Києва.

22.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 907/729/25.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 матеріали позовної заяви №907/729/25 передано на розгляд судді Блажівській О.Є.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.07.2025 заяву про забезпечення позову передано судді Блажівській О.Є.

Матеріали позовної заяви № 907/729/25 та Заяву про забезпечення позову було передано та отримано (сектором) суддею Блажівською О.Є.- 23.07.2025.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову заявником (представником позивача) обґрунтована наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову проводиться, якщо без вжиття забезпечувальних заходів може бути унеможливлене або ускладнене виконання рішення суду або вчинення дій, що змінили б предмет або підставу позову.

Заявник (представник позивача) обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову зазначає, що невідкладне забезпечення позову є необхідним з огляду на те, що існує реальна загроза здійснення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки (зміна меж, статусу, відчуження), які можуть унеможливити скасування недійсного акту та реалізацію рішення суду. Відповідачі розпочали процедуру приватизації земельної ділянки та включення її до переліку об`єктів малої приватизації, що свідчить про наміри подальшого розпорядження землею в обхід прав територіальної громади. Заявник (представник позивача) у заяві про забезпечення позову зазначає, що несвоєчасне заборонне рішення може призвести до незворотних наслідків: поділ ділянки, реєстрація нового власника, накладення забудови чи зміна цільового призначення, що унеможливить відновлення прав заявника (позивача). Заявник (представник позивача) у заяві про забезпечення позову зазначає, що забезпечувальні заходи відповідають засадам пропорційності та мінімізації ризиків, оскільки не скасовують діючих прав до рішення суду, а лише призупиняють проведення нових реєстраційних дій.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, яка подана одночасно з пред`явленням позову, заявника (представника позивача) про забезпечення позову та додані матеріали, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, висновки Верховного Суду, суд зазначає наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 916/938/24, від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до заяви про забезпечення позову, всупереч приписам п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В порушення вищезазначених імперативних приписів Кодексу заявником в заяві про забезпечення позову не наведено жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як це прямо передбачено вказаною нормою.

Відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України щодо обов`язкового зазначення щодо зустрічного забезпечення, а також в разі його зазначення потрібно зазначити відповідно до частини ч. 3 ст. 141 ГПК України розмір зустрічного забезпечення, який визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Судом враховано викладені у постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 14 серпня 2019 року у справі № 910/3802/19, від 14.08.2019 у справі №910/3802/19 висновки про те, що застосування зустрічного забезпечення є правом суду, проте обов`язок позивача щодо зазначення пропозиції по зустрічному забезпеченню, яке має містити заява про забезпечення позову, встановлено ГПК України.

До заяви про забезпечення позову, яка подана одночасно з пред`явленням позову долучено платіжну інструкція №149 від 27.06.2025, відповідно до якої Солотвинською селищною радою сплачено судовий збір у розмірі 10 295 грн 20 коп., в призначенні платежу зазначено «;101;04349691;КТКВК 0110150;2800; Судовий збір, за позовом Солотвинська селищна рада. Господарський суд Закарпатської області».

Разом з тим, всупереч приписам ч. 5 ст. 139 ГПК України на підтвердження до заяви про забезпечення позову не додано документів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову підлягає сплаті 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову становить 1 514 грн 00 коп.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку одержувач зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу.

Для зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету Державною казначейською службою України відкриваються спеціальні рахунки в розрізі усіх її територіальних підрозділів. Судовий збір може бути перерахований через будь-яку установу банку чи відділення зв`язку із зазначенням необхідних реквізитів.

Враховуючи викладене, судом відповідно до Закону України «Про судовий збір», має бути перевірено, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 р. у справі № 9901/144/20.

Частиною сьомою ст. 140 ГПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 01.07.2025 підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 136, 138, 139, 140, 174, 232, 233, 234, 235, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 01.07.2025 до відповідача 1 Комунального некомерційного підприємства «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради до відповідача 2 Закарпатської обласної ради до відповідача 3 Комунальної установи «Управління спільної власністю територіальних громад Закарпатської обласної ради» повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена окремо від рішення суду в порядку та строки відповідно до приписів статей 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА