ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
У Х В А Л А

"29" липня 2025 р.Справа №924/1044/24
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши матеріали заяви про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника у справі

за заявою Головного управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький

про банкрутство Житлово-будівельного кооперативу "Містечко", м. Хмельницький

за участю представників:

від заявника (кредитора): не з`явився

від ЖБК "Містечко": Подрез О.О. згідно ордеру

арбітражний керуючий Пирожок Є.В.

від Єроменка О.О., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 : не з`явилися

В засіданні оголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу.

Ухвала постановляється 29.07.2025, оскільки в судовому засіданні 25.06.2025, 09.07.2025 оголошувалась перерва.

встановив: ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09.12.2024 року у справі №924/1044/24, відкрито провадження у справі про банкрутство житлово-будівельного кооперативу "Містечко" (вул. Володимирська, буд. 109, м. Хмельницький, код 39398190); визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області в розмірі 1039937,37 грн (562343,00 грн основного платежу, 477594,37 грн пені), а також 30280,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів житлово-будівельного кооперативу "Містечко"; введено процедуру розпорядження майном житлово-будівельного кооперативу "Містечко" строком на 170 календарних днів; розпорядником майна житлово-будівельного кооперативу "Містечко" призначено арбітражного керуючого Пирожка Євгенія Віталійовича (01001, Київ-1, а/с163; свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1722 від 20.03.2015).

На виконання вищезазначеної ухвали суду з метою виявлення кредиторів боржника та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника 09.12.2024 оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Житлово-будівельного кооперативу "Містечко".

Постановою Господарського суду Хмельницької області від 11.03.2025, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном житлово-будівельного кооперативу "Містечко"; припинено повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Пирожка Євгенія Віталійовича; визнано житлово-будівельний кооператив "Містечко" (вул. Володимирська, буд. 109, м. Хмельницький, код 39398190) банкрутом; відкрито відносно житлово-будівельного кооперативу "Містечко" ліквідаційну процедуру на строк, що не може перевищувати 12 місяців; ліквідатором житлово-будівельного кооперативу "Містечко" призначено арбітражного керуючого Пирожка Євгенія Віталійовича.

На адресу суду від ліквідатора ЖБК "Містечко" - арбітражного керуючого Пирожка Є.В. надійшла заява про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника (від 02.06.2025), в якій просить покласти субсидіарну відповідальність у розмірі 1294116,16 грн за зобов`язаннями боржника ЖБК "Містечко" на ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та солідарно стягнути з вказаних осіб грошові кошти в розмірі 1294116,16 грн на користь житлово-будівельного кооперативу "Містечко".

Ухвалою суду від 06.06.2025 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.06.2025, яке відкладалось на 09.07.2025, 29.07.2025.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор, з-поміж іншого, вказує на аналіз фінансово-господарського стану ЖБК "Містечко" у якому, зокрема, зроблено висновок, що враховуючи наявну кредиторську заборгованість в розмірі 1294116,16 грн та відсутність будь-яких активів, підприємство має ознаки критичної неплатоспроможності станом на кінець 2024 року, його фінансовий стан відповідає законодавчому визначенню боржника, який неспроможний виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредитором не інакше, як через застосування процедур, передбачених КУзП. Однак в зазначеному аналізі арбітражний керуючий не виявив ознак дій фіктивного банкрутства та ознак дій з доведення про банкрутства, так як боржник не звітував до державних органів, з огляду на що, даний аналіз не може бути інформативним.

Звертає увагу на тому, що ЖБК «Містечко» фактичну діяльність та подання обов`язкової звітності не вело, не скликались та не проводились як обов`язкові річні так і позачергові збори з нагальних питань кооперативу, при цьому, ні засновниками, ні керівництвом кооперативу не було розпочато процедуру припинення юридичної особи шляхом добровільної ліквідації згідно з положеннями ЦК України, не прийнято рішення про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, враховуючи наявність існуючої кредиторської заборгованості. З огляду на статутні права та обов`язки засновників та керівника кооперативу стверджує, що голова та члени кооперативу у сукупності та кожний окремо не вчиняли жодних дій з ведення діяльності кооперативу. Вважає, що неспроможність голови та членів кооперативу вести бухгалтерський облік, подавати фінансову звітність або вживати будь-яких заходів для відновлення платоспроможності підприємства є бездіяльністю цих осіб.

Посилаючись на акт №1551/22-01-14-06/39398190 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки житлово-будівельного кооперативу "Містечко" з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 зазначає, що працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Хмельницькій області було зібрано додаткові дані про "фіктивність" ТОВ "Валіо Груп" та проведених безтоварних фінансово-господарських операцій службовими особами підприємства. Відповідно до наданих для дослідження банківських виписок встановлено, що житлово-будівельними кооперативами, які знаходяться на обліку у ОДПІ у м. Хмельницькому, службовими особами яких являються ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , починаючи з 13.08.2015 по 30.10.2015 було перераховано на рахунки ТОВ "Валіо-Груп" грошові кошти в сумі 108648864 грн з призначенням платежу "Оплата за будівельномонтажні роботи згідно договорів", серед яких і ЖБК "Містечко" 3124130,00 грн.

Звертає увагу, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що невстановлені слідством особи створили (придбали) ТОВ "Валіо Груп" з метою прикриття незаконної діяльності реального сектора економіки, серед яких: ЖБК "Містечко". Під час проведення обшуку квартири де проживав та здійснював свою протиправну діяльність один з фігурантів "конвертаційного центру" вилучено печатку ТОВ "Валіо Груп", чорнові записи та чисті аркуші паперу формату А-4 з відтисками печатки ТОВ "Валіо Груп". Перевіркою встановлено, що ТОВ "Валіо Груп" будівельні роботи фактично не виконувало, кошти, які поступали на рахунки ТОВ "Валіо Груп" конвертувались для СГД, що їх перераховували. ЖБК "Містечко" придбавало у ТОВ "Валіо Груп" лише пакети документів (довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ 3) та акти приймання виконання будівельних робіт (форма КБ 2в)) з метою відображення їх у витратній частині Звіту про використання коштів неприбутковими установами і організаціями за 2015 рік. Фактично єдиною ціллю перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Валіо Груп" була конвертація безготівкових коштів неприбуткової установи в готівку.

Зауважує, що згідно зі статутом ЖБК "Містечко" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями членів (учасників) та асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей шляхом сприяння будівництва багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками. Оскільки, статутом ЖБК "Містечко" передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку, то перерахування коштів ТОВ "Валіо Груп" в 2015 році для їх конвертування в готівку є нецільовим використанням коштів для даної неприбуткової установи.

Зазначає, що Хмельницький окружний адміністративний суд у рішенні від 09.01.2024 у справі №560/16538/23 встановив, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 1039937,37 грн, яка утворилась внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства на підставі податкового повідомлення - рішення № від 18.08.2017. Контролюючим органом виставлено платнику податкову вимогу №0-2201 від 10.05.2023, проте вжиті заходи не призвели до погашення заборгованості

У зв`язку наведеним вважає, що ОСОБА_3 , як керівник кооперативу, своїми діями, які полягали у нецільовому використанні коштів внаслідок чого утворився податковий борг, який став підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство кооперативу та бездіяльність засновників кооперативу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не здійснювали контроль за діяльністю керівництва, що в свою чергу призвело до неплатоспроможності та банкрутства кооперативу, просить покласти на них субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ЖБК "Містечко".

29.07.2025 на адресу суду від ліквідатора надійшла заява, в якій арбітражний керуючий уточнив вимоги, а саме розмір субсидіарної відповідальності 1294116,16 грн.

Ліквідатор в засіданні суду подану заяву підтримав, посилаючись на доводи викладені в заяві.

Представник кредитора в засіданні 09.07.2025 висловив позицію щодо обґрунтованості заяви ліквідатора та підстави для її задоволення.

Розглянувши заяву ліквідатора - арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення субсидіарної відповідальності суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство (наразі - КУзПБ).

Частиною ч. 1 ст. 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

З огляду на наведене, одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.03.2024 у справі №911/2999/21 (911/2021/22), одним із юридичних механізмів досягнення таких гарантій захисту прав кредиторів та унеможливлення застосовування процедури банкрутства як інструменту виключно списання боргів є, зокрема, застосування доктрини "пронизування корпоративної вуалі" (piercing the veil of incorporation), згідно з якою суд може покласти відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи на органи управління юридичної особи.

Загальні умови та підстави для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Господарським кодексом України (далі - ГК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно з частиною 1 статті 215 ГК України, у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Водночас умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (частина третя статті 215 ГК України).

Частиною першою статті 619 ЦК України визначено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

У КУзПБ доктрина "пронизування корпоративної вуалі" знайшла своє втілення зокрема в інституті субсидіарної відповідальності керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб (частина друга статті 61 КУзПБ, яку можливо реалізувати в межах справ про банкрутство юридичних осіб.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом (абзаци другий, третій частини другої статті 61 КУзПБ).

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема, викладеною у постановах від 07.04.2021 у справі №911/1815/17, від 28.07.2021 у справі №917/1500/18 (917/1932/20), від 19.03.2024 у справі №911/2999/21 (911/2021/22)) субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.

Метою субсидіарної відповідальності як інституту є створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок, відтак забезпечення стабільності функціонування ринку та фінансової дисципліни.

Юридичним механізмом досягнення такої мети та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.

Визначене частиною другою статті 61 КУзПБ господарське правопорушення, за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).

Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20 (906/1113/21) виснував:

- у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства. Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру;

- визначене нормами частини другої статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення;

- об`єктом правопорушення є ті майнові права боржника та кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини другої статті 61 КУзПБ;

- суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника;

- об`єктивну сторону правопорушення становлять дії / бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства;

- щодо змісту правопорушення з доведення до банкрутства, то окрім вже визначеного слід виходити зі змісту, визначеного частиною третьою статті 215 ГК України. Водночас такий зміст не обмежується вичерпним переліком дій / бездіяльності суб`єктів правопорушення, а їх характер саме як протиправний оцінюється за відповідними правовими та економічними показниками. Зокрема, доведення до банкрутства можуть спричинити дії з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. Неправомірні дії чи бездіяльність, завдання ними шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому. Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії / бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам. За змістом частини другої статті 61 КзПБ вказані умисні дії/бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів;

- щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).

Така стала позиція правова позиції Верховного Суду в питанні складу правопорушення, за яке покладається субсидіарна відповідальність у справі про банкрутство сформована та викладена у постановах від 30.01.2018 у справі №923/862/15, від 28.08.2018 у справі №927/1099/13, від 18.10.2018 у справі №923/1297/14, від 05.02.2019 у справі №923/1432/15, від 03.09.2019 у справі №923/1494/15, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 24.01.2023 у справі №917/1500/18 (917/1932/20).

Також визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статей 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17, від 19.03.2024 у справі №911/2999/21 (911/2021/22), від 18.04.2024 у справі №5006/1/23б/2012).

Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії / бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.

Виходячи з положень ст. 73 та ч. 1 ст. 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суд наголошує, що обставини існування або відсутності будь-якого із елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), та відповідно не надає можливості визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на таких суб`єктів (зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.02.2022 у справі № 927/219/20, від 16.06.2020 у справі № 910/21323/16).

З вищевикладеного можна дійти висновку, що у разі якщо після визнання боржника банкрутом, за наявності ознак доведення до банкрутства юридичної особи - боржника, погашення заборгованості банкрута є неможливим внаслідок дій та (або) бездіяльності засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, то такі особи можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності за заборгованістю боржника поки такі особи не доведуть протилежного. (Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №917/1500/18 (917/1932/20), від 07.04.2021 у справі №911/1815/17, від 24.02.2021 у справі №Б8/191-10, від 24.02.2021 у справі№ 902/1129/15 (902/579/20).

Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності, має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.

Особа вправі протиставити будь-які аргументи на користь відсутності умислу або й необережності при покладенні на неї субсидіарної відповідальності. Ненадання контраргументів свідчить про усвідомлення особою статусу та наслідків та відсутність критеріїв, які б могли впливати на оцінку обставин справи.

Якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника, викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, які стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із частиною другою статті 74 Господарського процесуального кодексу України виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. У силу статті 13 Господарського процесуального кодексу України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої своєї поведінки.

Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства, до яких належить, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності.

Саме детальний аналіз фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, щодо доведення до банкрутства юридичної особи (висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №923/1494/15).

Однак відсутність у матеріалах справи висновку про доведення до банкрутства боржника не може бути беззаперечною підставою для звільнення винних осіб від субсидіарної відповідальності (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №916/1105/16 та від 10.12.2020 у справі №922/1067/17).

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Як вбачається з матеріалів справи, у ході процедури розпорядження майном ЖБК "Містечко" розпорядником майна з метою виконаннях покладених на нього повноважень та для здійснення аналізу фінансово - господарської діяльності на адресу керівника боржника та засновника - ОСОБА_3 , засновників: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 було направлено вимоги (від 13.12.2024) щодо надання копій документів боржника за три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, зокрема фінансову, статистичну звітність, всі укладені договри, акти прийому-передачі, докази виконання установчі документи, довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість, докази щодо підстав виникнення, докази про розрахункові рахунки, перелік майна, тощо. Однак, вимоги не була виконані, документація не надана.

У звіті розпорядника майна ЖБК "Містечко" та аналізі фінансово-господарської діяльності зазначено, що за місцем реєстрації боржника, останній та його керівні органи відсутні; майно та майнові активи боржника відсутні за адресою реєстрації; за боржником не зареєстровані права на нерухоме майно; за 2021-2024 роки боржник не подавав до органів державної статистики статистичну та фінансову звітність; у підприємства відсутній залишки запасів, оборотні активи мають нульове значення; в результаті аналізу виявлено, що показники рівня забезпечення зобов`язань кредиторів мають нульове значення; значення решти показників неможливо встановити; вартість активів боржника знаходиться на нульовому значенні; в результаті інвентаризації встановлена відсутність майна чи інших майнових активів за рахунок чого можна покрити кредиторську заборгованість; ознаки фіктивного банкрутства підприємства не встановлені; ознаки доведення посадовими особами боржника до банкрутства не можливо встановити. Зроблено висновок, що враховуючи наявну кредиторську заборгованість в сумі 1294000 грн та відсутність будь-яких активів, підприємство має ознаки критичної неплатоспроможності, його фінансовий стан відповідає законодавчому визначенню боржника, який неспроможний виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредитором не інакше, як через застосування процедур передбачених КУзПБ.

Як зазначає ліквідатор, в зв`язку з неподанням звітності, витребуваних документів за результатами, аналізу фінансово-економічного стану боржника, висновку щодо виявлення ознак дій керівника та засновника боржника ОСОБА_3 а також інших засновників ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства не можливо встановити. При цьому фінансове становище боржника охарактеризовано стійкою неплатоспроможністю, проте звіт розпорядника майна не містить висновків щодо конкретних неправомірних дій засновників, що призвели до такої стійкої неплатоспроможності боржника.

Відповідно то відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань житлово-будівельний кооператив "Містечко" було утворено 17.09.2014, до складу його засновників увійшли ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Керівником ЖБК "Містечко", який може вчиняти дії від імені юридичної особи. З 15.08.2014 призначено ОСОБА_3 особою, який виконував повноваження керівника протягом діяльності кооперативу.

Згідно з п.1.1 статуту житлово-будівельного кооперативу "Містечко", затвердженого протоколом установчих зборів засновників кооперативу №1 від 15.09.2014 (далі - Статут), ЖБК "Містечко" є неприбутковою організацією, створюється і діє у відповідності до Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про кооперацію", на підставі рішення установчих зборів на добровільних засадах з метою забезпечення житлом та/або нежилими приміщеннями членів та асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей.

Відповідно до п. 2.1 Статуту метою кооперативу є задоволення житлових, економічних та соціальних потреб його членів та асоційованих членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, трудової участі та майна, поділу між ними ризиків, витрат від спільної діяльності кооперативу, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Предметом діяльності кооперативу є забезпечення житлом та/або не житловими приміщеннями членів та асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей шляхом сприяння будівництва багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цими будинками (п. 2.2 Статуту).

В пункті 2.3 Статуту передбачено, що кооператив має право здійснювати, зокрема, такі види діяльності: організація, фінансування та сприяння у будівництві будівель будь-якого призначення (нові роботи, роботи з заміни, реконструкції та відновлення), в тому числі: зведення несучих та огороджувальних конструкцій будівель і споруд, будівництво та монтаж конструкцій зовнішніх інженерних мереж і систем, монтаж внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, захист конструкцій, устаткування та мереж, пусконалагоджувальні роботи, які необхідні для задоволення споживчих потреб членів кооперативу (п. 2.3.1); спільна участь у будівництві цивільних та промислових об`єктів для задоволення споживчих потреб членів кооперативу та без мети отримання прибутку (п. 2.3.7).

Пунктом 3.1 Статуту передбачено, що кооператив є юридичною особою, утвореною шляхом добровільного об`єднання громадян та/або юридичних осіб, на основі членства для ведення діяльності з метою будівництва багатоквартирних житлових будинків для його членів, асоційованих членів та членів їх сімей та подальшої експлуатації і управління цими об`єктами на засадах самоврядування для задоволеним споживчих потреб членів кооперативу.

Згідно з п. 3.2 Статуту кооператив є юридичною особою з дня його державної реєстрації, має самостійний баланс, печатку із своїм найменуванням, поточні та інші рахунки в установах банків і інших фінансових установах.

Відповідно до п. 3.3.4 Статуту житлово-будівельний кооператив має право укладати договори, пов`язані з будівництвом, експлуатацією і ремонтом жилих будинків, їх добровільного страхування та утримання прибудинкової території відповідно до мети його діяльності для задоволення споживчих потреб членів кооперативу та без мети отримання прибутку.

Засновниками (членами) кооперативу є наступні особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (п. 4.1 Статуту).

Згідно пункту 6.1 Статуту Вищим органом управління кооперативу є Загальні збори членів (учасників) кооперативу.

До компетенції Загальних зборів членів (учасників) кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу. Утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю, встановлення порядку визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв членів та асоційованих членів кооперативу; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу. Прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу; прийняття будь-яких інших питань щодо діяльності кооперативу (п. 6.2 Статуту).

Згідно з п. 6.3 Статуту загальні збори членів (учасників) кооперативу скликаються головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний Загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені Головою кооперативу не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Відповідно до п. 6.7 Статуту позачергові Загальні збори членів (учасників) кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; ревізійної комісії. органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є. Позачергові Загальні збори членів (учасників) кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Виконавчим органом кооперативу є Голова кооперативу, який обирається Загальними зборами членів (учасників) кооперативу зі складу членів або асоційованих членів кооперативу. Рішення Голови по питанням, визначеним у статуті, схвалюються загальними Зборами членів (учасників) кооперативу (п. 6.13 Статуту).

Голова кооперативу: підписує від імені кооперативу банківські документи; відповідає за зберігання установчих та інших правовстановлюючих документів та печатки кооперативу; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; підписує від імені кооперативу угоди (договори) між кооперативом та іншими особами; має право підпису на усіх розпорядчих документах кооперативу; здійснює управління кооперативом у період між Загальними зборами членів (учасників) кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; здійснює контроль за дотриманням членами кооперативу статуту, рішень його керівних органів; готує та подає на розгляд Загальних зборів членів (учасників) кооперативу документи, проекти рішень та інші пропозиції з питань діяльності кооперативу (п. 6.14 Статуту).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області №2227 від 04.08.2017, здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку житлово-будівельного кооперативу "Містечко" з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт №1551/22-01-14-06/39398190 від 09.08.2017.

В акті перевірки зафіксовано порушення ЖБК "Містечко" вимог пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України (в редакції з 13.08.2015), в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік в сумі 562343 грн, в тому числі: в серпні 2015 року в сумі 284430 грн, за ІІІ квартали 2015 року в сумі 238997 грн (в тому числі за ІІІ квартал 2015 року в сумі 238997 грн); за 2015 рік в сумі 277913 грн (в тому числі за IV кварталі 2015 року в сумі 38916 грн).

Зокрема в акті встановлено, що між ЖБК "Містечко" в особі керівника - ОСОБА_3 та ТОВ "Валіо Груп" укладено договір підряду від 08.05.2015 на виконання будівельних робіт. Однак, ТОВ "Валіо Груп" будівельні роботи фактично не виконувало. Кошти які поступали на рахунки ТОВ "Валіо Груп" конвертувались для СГД, що їх перераховували. Від імені посадових осіб ТОВ "Валіо Груп" в порушення вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", 2.2. Положення №88 оформлялись завідомо недостовірні документи: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних робіт, оскільки на момент проведення таких операцій у ТОВ "Валіо Груп" були відсутні виробничі та трудові ресурси для здійснення будь-якого виду господарської діяльності.

ЖБК "Містечко" придбавало у ТОВ "Валіо Груп" лише пакети документів (довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ 3) та акти приймання передачі виконаних будівельних робіт (форма КБ 2в) з метою відображення їх у витратній частині Звіту про використання коштів неприбутковими установами і організаціями за 2015 рік. Фактично єдиною ціллю перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Валіо Груп" була конвертація безготівкових коштів неприбуткової установи в готівку. Зазначено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що не встановлені слідством особи створили ( придбали ) ТОВ "Валіо Груп" з метою прикриття незаконної діляьності реального сектора економіки, в т.ч. ЖБК "Містечко".

Оскільки статутом ЖБК "Містечко" передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яке не має на меті отримання прибутку, тому перерахування коштів ТОВ "Валіо Груп" в 2015 році в сумі 11621664,28 грн, в тому числі за період з 13.08.2015 у сумі 3124130,00 грн, з них в серпні 2015 року в сумі 1580170,00 грн, вересні 2015 року в сумі 1327760,00 грн, жовтні 2015 року в сумі 216200,00 грн для переведення їх конвертування в готівку є нецільовим використанням для даної неприбуткової установи. Тому ЖБК "Містечко" повинно було подати Звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток, подати податкову декларацію.

За результатами даної перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області винесло податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 № про нарахування податкового зобов`язання.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2018 у справі №822/1207/18 за позовом ЖБК "Містечко" до ГУ ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 №, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2022, адміністративний позов залишено без задоволення.

В рішенні судом встановлено, що ЖБК "Містечко" не будучи замовником житлового будинку, який був зданий в експлуатацію по секціях, замовник - ТОВ "Полікур", підрядник - ТОВ "НВП Будсервіс", безпідставно фінансував його в 2015 році по Договору підряду № 8/05-48п від 08 травня 2015 року з ТОВ "Валіо Груп", що на думку суду, підтверджує висновки контролюючого органу про відсутність здійснення реальних господарських операції між ЖБК "Містечко" та ТОВ "Валіо Груп" по згаданому правочину. Тобто, будівництво житлового будинку є закінченим і переданим об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації, а тому, відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не має підстав повторно фінансувати вже закінчене будівництво цього будинку. З урахуванням цього, суд зробив висновок, що надані суду позивачем докази мають ознаки фальшування. Також, суд вказав, що господарські операції між ТОВ "Валіо Груп" та ЖБК "Містечко" по згаданому договору фактично не відбувались.

В подальшому рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі №560/16538/23 було задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Хмельницькій області до житлово-будівельного кооперативу "Містечко" про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1039937,37 грн, яка утворилася внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на прибуток підприємств які сплачують інші підприємства, на підставі податкового повідомлення-рішення № від 18.08.2017 по даті нарахування 06.04.2023 в сумі 1039937,37 грн.

З приводу зазначеного судом враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно, якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалось судом вище, субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 4 КУзПБ засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання банкрутству боржника. У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства. Засновниками (учасниками, акціонерами) боржника, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника, кредиторами боржника, іншими особами в межах заходів щодо запобігання банкрутству боржника може бути надана фінансова допомога в розмірі, достатньому для погашення грошових зобов`язань боржника перед кредиторами, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і відновлення платоспроможності боржника (санація боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство).

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи не свідчать про дотримання наведених вимог закону керівником ЖБК "Містечко" ОСОБА_3 щодо якого спрямована заява ліквідатора про субсидіарну відповідальність.

З огляду на наведені обставини, визначені права та обов`язки керівника ЖБК "Містечко" щодо укладення угод від імені юридичної особи, здіснення безпосереднього керівництва діяльністю кооперативу, подання звітності, ініціюювання скликання зборів тощо вбачається винна, протиправна поведінка керівника ЖБК "Містечко", яка виражається у діях/бездіяльності форми вираження якої наведено вище (зокрема укладення угод, реальні операції по яких не відбулись, перерахування коштів на рахунок ТОВ "Валіо Груп" для переведення їх в готівку, що є нецільовим для даної організації використанням коштів, неподання необхідної звітності та нерахування податкових зобов`язань, зв`язку з чим відповідно до п.п. 133.4.4 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України контролюючим органом було здійснено нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємства, який ліг в основу грошових вимог кредитора ГУ ДПС у Хмельницькій області) по тексту ухвали, що розкриває об`єктивну сторону правопорушення.

З врахуванням наведеного, судом зазначається, що суб`єктивна сторона правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності характеризується навмисним вчиненням дій та бездіяльності, які призвели до виникнення кредиторської заборгованості боржника та доведенні ЖБК «Містечко» до банкрутства.

Разом з тим ОСОБА_3 не спростована його вина у вчиненому правопорушенні, матеріали справи не містять доказів, що неплатоспроможність настала через форс-мажорні обставини, економічну ситуацію, інші незалежні від волі керівника кооперативу причини, а тому виходячи з принципу правової презумпції субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, закріпленого у ст. 61 КУзПБ, вважається встановленою.

Об`єктом правопорушення у даній справі є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Як вбачається з матеріалів справи вартість ліквідаційної маси боржника становить 0 грн. 00 коп., а не погашена заборгованість кооперативу перед кредитором - 1294116,16 грн.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2021 у справі №915/1624/16 вказав, що розмір вимог ліквідатора до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Виходячи з встановлених обставин справи, неможливість задоволення вимог кредитора у загальній сумі 1294116,16 грн., що виникла внаслідок винних дій керівника ЖБК "Містечко" з доведення останнього до банкрутства, що складає об`єкт правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид відповідальності, як субсидіарна.

Таким чином, оцінка наданих та зібраних матеріалів справи у їх сукупності та співставленні надають можливість встановити наявність всіх елементів правопорушення, за яких настає субсидіарна відповідальність згідно ч. 2 ст. 61 КУзПБ, а відтак і наявність підстав для задоволення заяви ліквідатора ЖБК "Містечко" арбітражного керуючого Пирожка Є.В. щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ЖБК "Містечко" у зв`язку із доведенням його до банкрутства на керівника кооперативу ОСОБА_3 в розмірі 1294116,16 грн.

Щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на засновників ЖБК "Містечко" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом зазначається наступне.

Заяву про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 арбітражний керуючий Пирожок Є.В. мотивує тим, що на весь період діяльності обслуговуючого кооперативу залишався незмінним склад членів кооперативу, які вправі були ініціювати скликання позачергових зборів з питань діяльності кооперативу. Запити арбітражного керуючого до цих осіб та до голови кооперативу щодо діяльності кооперативу (зокрема про проведення зборів) залишилися без відповіді; документи стосовно діяльності кооперативу останніми не надано; документи фінансової звітності (баланс та податкова звітність) до державних органів не подавалися. Виходячи з зазначених обставин члени кооперативу у сукупності та кожний окремо не вчиняли жодних дій з ведення діяльності кооперативу.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2022 у справі №927/219/20 зазначив, що при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення ст. 4 КУзПБ, якими передбачено, зокрема, що засновники (учасники, акціонери) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень зобов`язані своєчасно вживати заходів для запобігання банкрутству боржника.

Тобто, права та обов`язки визначеного законом суб`єкта субсидіарної відповідальності, які встановлені законом та (або) випливають з відповідного статусу цього суб`єкта, мають оцінюватись та досліджуватись судом у співставленні з реальною можливістю їх реалізувати відповідним суб`єктом та, відповідно, з реальною його можливістю безпосередньо або опосередковано давати обов`язкові для боржника вказівки чи іншим чином визначати його дії, наслідком яких є доведення до банкрутства.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства, а відповідно не надає можливості визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на таких суб`єктів (така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 16.06.2020 у справі № 910/21323/16).

Водночас, судом уже зверталась увага, що на ліквідатора відповідно до ч. 5 ст. 61 КУзПБ покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства).

Як зазначалось вище, відповідно до положень статуту боржника саме до повноважень та обов`язків керівника голови кооперативу відноситься скликання загальних зборів членів (учасників) кооперативу, представлення кооперативу у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, підписання від імені кооперативу угод (договорів) між кооперативом та іншими особами, здійснення управління кооперативом у період між Загальними зборами членів (учасників) кооперативу, збереження печатки та правовстановлюючих документів.

Окрім того, за приписами ч. 2 ст. 4 КУзПБ у разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам (учасникам, акціонерам) боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що безпосередній вплив на діяльність житлово-будівельного кооперативу здійснює його виконавчий орган голова кооперативу, на якого покладено обов`язки із вчинення дій, зокрема, щодо вжиття заходів з недопущення банкрутства підприємства, а опосередкований вплив - учасники, ревізійна комісія, як органи, контролюючі діяльність керівника.

Водночас, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань а також статуту ЖБК "Містечко" ОСОБА_3 , на відміну від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , окрім статусу засновника (члена) кооперативу, є керівником боржника. Тобто ОСОБА_3 , окрім прав та обов`язків члена житлово-будівельного кооперативу, наділений також повноваженнями його керівника як одноособового виконавчого органу боржника, а тому безпосередньо своїми діями та рішеннями впливає на діяльність кооперативу, на відміну від інших учасників, які не належать до виконавчого органу боржника, та мають лише опосередкований вплив на діяльність, права та обов`язки ЖБК "Містечко".

Тобто, враховуючи положення статуту та чинного законодавства, саме на керівника боржника покладено обов`язки із вчинення дій, зокрема, щодо вжиття заходів з недопущення банкрутства підприємства.

Відтак доводи, зазначені в обгрунтування заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на засновників боржника - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо невжиття заходів з недопущення банкрутства, ненадання до державних органів документів фінансової звітності (баланс та податкова звітність), а також укладення договорів та перерахування коштів на розрахунковий рахунок іншої юридичної особи з метою конвертації безготівкових коштів неприбуткової установи в готівку, що призвело до виникнення податкових зобов`язань, і, як наслідок, банкрутства боржника, стосуються, керівника боржника.

Отже, з врахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що ліквідатором банкрута не доведено належними та допустимими доказами бездіяльність засновників/учасників житлово-будівельного кооперативу "Містечко". Зазначені ліквідатором банкрута обставини щодо обов`язку учасників кооперативу проводити збори кооперативу, з врахуванням того, що у відповідності до Статуту кооперативу такий обов`язок покладено на керівника, без зазначення будь-яких інших підстав, що могли б свідчити що бездіяльність учасників кооперативу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мала наслідком доведення ЖБК "Містечко" до банкрутства, не надають можливості встановити вину у діях/бездіяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та покласти солідарну відповідальність на цих осіб. Тому, в частині заяви ліквфідатора боржника про покладення субсидіарної відповідальності на засновників кооперативу - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд відмовляє.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно із ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене у сукупності, заява ліквідатора житлово-будівельного кооперативу "Містечко" - арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника (від 02.06.2025) підлягає частковому задоволенню, а саме щодо покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ЖБК "Містечко" на керівника боржника - ОСОБА_3 та відповідно стягнення з останнього на користь боржника 1294116,16 грн у зв`язку з доведенням до банкрутства. В решті заяви суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 2, 34 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 3, 12, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

заяву ліквідатора житлово-будівельного кооперативу «Містечко» - арбітражного керуючого Пирожка Є.В. про покладення субсидіарної відповідальності на засновників або керівника боржника (від 02.06.2025) задовольнити частково.

Покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями житлово-будівельного кооперативу «Містечко» в розмірі 1294116,16 грн на керівника боржника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь житлово-будівельного кооперативу «Містечко» (вул. Володимирська, буд. 109, м. Хмельницький, код 39398190) грошові кошти в розмірі 1294116,16 грн у якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями житлово-будівельного кооперативу «Містечко» (код 39398190) у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Видати наказ.

В решті заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили 29.07.2025.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено 01.08.2025

Суддя Виноградова В.В.