ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2927/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

секретар судового засідання Солодова І.М.

За участю:

Представник позивача: Жура Н.В. (в залі суду) адвокат

Представник відповідача: Марушевська В.І. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 (повний текст рішення складено 14.01.2025, суддя Красота О.І.) у справі № 904/2927/24

за позовомФермерського господарства "Анастасія Агро", с. Миколаївка, Новомосковський район, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп", м. Обухів, Київська область

про стягнення сплаченої попередньої оплати та неустойки,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 Фермерське господарство "Анастасія Агро" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" і просило суд стягнути основний борг у розмірі 83 265,68 Євро, що в еквіваленті відповідно до середнього обмінного курсу складає 3 632 881,62 грн., неустойку у розмірі 13 548,99 Євро, що в еквіваленті відповідно до середнього обмінного курсу складає 591 142,50 грн.

Крім того, Позивач просив суд доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати, починаючи з 19.06.2024 і до моменту виконання цього рішення неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару, за кожен день такого прострочення за формулою: неустойка (пеня) = сума залишку основного боргу (вартість непереданого товару) * подвійна облікову ставку НБУ на один день * кількість днів прострочення: 365, починаючи з 19.06.2024 до моменту виконання рішення.

Де: /сума залишку основного боргу/ - вартість непереданого товару; /подвійну облікову ставку НБУ на один день/ - облікова ставка НБУ на один день помножена на 2; /кількість днів прострочення/ - різниця між датою поставки товару та датою погашення; /365/ - кількість днів у році.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач на виконання умов Договору № 49-Т/23 від 16.08.2023 сплатив Відповідачу 4 361 556,59 грн., що становить 110 750 Євро. Однак Відповідач не передав товар, передплату повернув лише частково у розмірі 1 152 000,00 грн., що становить 27 484,32 Євро.

11.07.2024 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано заяву про уточнення позовної заяви в частині ціни позову, в якій він просив суд вважати ціною позову 4 224 024,12 грн., а також уточнену позовну заяву в частині ціни позову.

Представник Позивача заявив усне клопотання про виправлення описки у прохальній частині заяви про збільшення розміру позовних вимог та просив суд вважати вірним суму неустойки у розмірі 752 412,11 грн., виключивши суму в євро.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 14.01.2025 у справі №904/2927/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, 9Б, ідентифікаційний код в ) на користь Фермерського господарства "Анастасія Агро" (51254, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Українська, 52, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 83 265,68 Євро, що в еквіваленті відповідно до середнього обмінного курсу складає 3 643 706,16 грн., неустойку (пеню) у розмірі 752 176,36 грн. та судовий збір у розмірі 65 938,23 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 14.01.2025 та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити частково, стягнувши з ТОВ "Компанія Агро-Темп" основний борг в сумі 3 383 824,23 грн та неустойку в сумі 79 344,48 грн. в задоволені інших вимог відмовити. Судові витрати понесені апелянтом у зв`язку з подачею та розглядом даної апеляційної скарги стягнути з позивача. Одночасно скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене без дотримання норм матеріального і процесуального права, а отже і таким, що підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Відповідно до умов Договору № 49-Т/23 від 16.08.2023, укладеного між ТОВ «КОМПАНІЯ АГРО ТЕМП» (Продавець) та ФГ «АНАСТАСІЯ АГРО» (Покупець) Продавець зобов`язався передати у власність Покупця мобільну зерносушарку ESMA ES240T.

25.09.2023 р. сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору №49-Т/23.

В результаті укладеної додаткової угоди №1, здійснена Покупцем 29.09.2023 оплата коштів за програмою кредитування була зарахована за курсом 38,95 грн. за 1 євро.

В загальному Покупцем було оплачено Продавцю 4 361 556,51 грн, з яких 1 341 957,75 грн. за договірним курсом 40,39 грн. за 1 євро, що еквівалентно 33 225,00 євро, та 3 019 598,75 грн. за курсом 38,95 грн. за 1 євро, що еквівалентно 77 525,00 євро.

Пізніше, Сторони узгодили зміну строку поставки та уклали 24.10.2023 Додаткову угоду №2.

У визначений пунктом 3.3. Додаткової угоди №2 строк - поставка товару Продавцем не була здійснена з певних причин, про що представника Покупця було повідомлено.

Не бажаючи очікувати товар, Покупець надіслав Продавцю лист від 18.12.2023 з вимогою про повернення грошових коштів в сумі 4 361 556,51 грн. в строк до 15.01.2024, чим фактично відмовився від подальшого виконання договору поставки в частині обов`язку отримання товару, зазначеного в предметі Договору №49-Т/23.

27.12.2023 на адресу Покупця Продавцем було направлено лист із пропозицією врегулювання ситуації та розтермінування коштів до повернення.

Сторонами було проведено переговори та досягнуто домовленостей щодо порядку повернення попередньої оплати, про що 08.01.2024 укладено Додаткову угоду №3.

Відповідач 30.01.2024 розпочав повернення коштів згідно діючої, неоскарженої жодною зі сторін договору, додаткової угоди №3. Докази платежів надані Відповідачем та долучені до матеріалів справи, проте суд не дослідив їх та зазначив, що «будь-яких доказів виконання (оплати) за цією угодою сторонами не надано.»

Скаржник наголошує, що в додатковій угоді №3 вказано у відсотках суми до повернення від передплаченої суми, а ця сума судом встановлена (110750,00 євро, що становить 4361556,50 грн.) та сторонами не заперечується.

Судом також встановлено, що Відповідач передплату повернув частково - у розмірі 1152000,00 грн, що еквівалентно 27484,32 євро.

Тобто залишаються неповернутими кошти в сумі 83 265,68 євро, з яких відповідно до Додаткової угоди №3: 5 740,68 євро підлягають перерахунку по курсу на день повернення коштів, та 77 525,00 євро підлягають перерахунку по фіксованому в п.2.2. Договору курсу.

Враховуючи досягнуті Сторонами домовленості та закріплені Додатковою угодою №3 від 08.01.2024 р., Відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме: 5740,67 Євро * курс євро до грн. на дату повернення коштів.

Станом на 01.07.2024 р. (на робочий день, що передує зверненню Позивача з уточненою позовною заявою (02.07.2024 р.) середній обмінний курс євро до грн. за даними https://minfin.com.ua становить 1 євро = 44,00 грн.

5740,67 * 44,00 = 252 589,48 грн.

77 525,00 Євро * 40,39 грн. = 3 131 234,75 грн.

Тобто, на день звернення Позивача з уточненою позовною заявою сума основного боргу становить 3 383 824,23 грн.

Враховуючи сплачену Позивачем суму передоплати в розмірі 4 361 556,51 грн., що становить 100% вартості товару за Договором №49-Т/23, сума неустойки, яка визнається Відповідачем, становить 79344,48 грн., виходячи з розрахунку, який додається до апеляційної скарги.

Також скаржник зазначає про те, що лист Позивача від 18.12.2023 р. містить вимогу про повернення передоплати, а не вимогу про сплату неустойки у зв`язку з непоставкою товару. Тому такий лист має розцінюватися і був Відповідачем розцінений саме як одностороння відмова покупця від договору, оскільки цілком зрозуміло та логічно, що у Продавця не може бути одночасно два взаємовиключних зобов`язання - з поставки товару та одночасно з повернення передплачених за нього коштів.

Скаржник зауважує, що неустойка, стягнення якої просить Позивач, передбачена п.11.2 Договору, застосовується за затримку з передачею Товару Покупцю, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого Товару/частини Товару, за кожен день такого прострочення.

Приймаючи до уваги той факт, що з 19.12.2024 у Відповідача виник обов`язок з повернення Позивачу суми попередньої оплати, а не передачі товару, неустойка за затримку передачі товару Покупцю не може нараховуватися взагалі з 19.12.2024.

До того ж, скаржник повідомляє, що з метою професійного захисту інтересів в даному судовому процесі, Відповідач звернувся до адвоката за правничою допомогою. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, які Відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Докази розміру витрат на правничу допомогу, які ТОВ «КОМПАНІЯ АГРО-ТЕМП» сплатила та має сплатити будуть надані протягом строку, передбаченого ч.8 ст.129 ГПК України.

Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 03.02.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2927/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2927/24.

14.02.2025 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2025 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі № 904/2927/24 залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги та надати до апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в розмірі 76032.43грн.

26.02.2025 від представника скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 76032,43, відповідно до платіжної інструкції від 26.02.2025.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі № 904/2927/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 09.07.2025 о 10 год. 40 хв.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні 09.07.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" (далі Відповідач, Продавець) та Фермерським господарством "Анастасія Агро" (далі Позивач, Покупець) укладено Договір № 49-Т/23 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця сільськогосподарську техніку, а саме Мобільну зерносушарку ESMA ES240T (далі товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість (ціна) товару встановлюється в національній валюті, на день укладення Договору складає за згодою 4 473 192,50 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 745 532,08 грн., яка на день укладення Договору, відповідно до середнього обмінного курсу еквівалентна 110 750,00 Євро.

За умовами п. 2.2 Договору курс євро до національної валюти на день укладання Договору складає 40,39 грн. за 1 євро відповідно до середнього обмінного курсу, установленому в п. 2.3.1 Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору сторони домовились про правила визначення валютного еквіваленту кожного платежу та перерахунку ціни (вартості) товару в національну валюту.

Середній обмінний курс євро для цілей цього Договору розуміється як курс продажу (котировок на продаж) євро на момент закриття у відповідний день торгів на міжбанківському валютному ринку України. Сторони погоджуються, що достатнім доказом значення середнього обмінного курсу є надані Продавцю дані веб-ресурсу www.minfin.com.ua (пп. 2.3.1 Договору).

Грошовий еквівалент ціни товару в євро визначається за середнім обмінним курсом євро на робочий день, що передує дню здійснення оплати. Якщо у день, що передує дню платежу, установленому відповідно до умов оплати Договору, середній курс продажу євро зміниться порівняно з середнім курсом продажу євро, який передував дню підписання цього Договору, то сума у гривнях, що підлягає сплаті Покупцем на виконання ним зобов`язань за Договором, визначається шляхом перерахунку відповідно до середнього курсу продажу євро, який передує дню фактичного здійснення платежу Покупцем, але не нижче, ніж вказано в п. 2.2 Договору (пп. 2.3.2 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 25.09.2023 розділ 2 Договору доповнено пунктом п. 2.3.3 такого змісту: « 2.3.3. У випадку сплати (доплати) Покупцем всієї суми вартості (ціни) товару до 100% одним платежем у термін до 29.09.2023 Продавець зараховує суму такої здійсненої оплати за актуальним курсом на день оплати, розрахованим відповідно до умов підпунктів 2.3.1-2.3.2. У цьому випадку Договірний курс, зазначений у пункті 2.2, для зарахування такої здійсненої Покупцем оплати не застосовується».

Згідно з п. 3.1 Договору право власності на товар переходить від Продавця до Покупця після повної оплати ціни (вартості) товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Документом, який є підставою для передачі товару у власність, є видаткова накладна, яку виписує Продавець на ім`я Покупця після повної оплати (пп. 3.1.1 Договору).

Одержання товару відбувається після виконання умов розділу 4 Договору, у разі одержання представником після подання належними чином оформленого доручення. Передача товару здійснюється комісією у складі уповноважених представників Продавця і Покупця. У випадку часткової оплати товару на кожну передачу оформляється окрема податкова накладна на товар (пп. 3.1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору моментом отримання товару, засвідчення його належної якості, відсутності видимих дефектів, пошкоджень, належну кількість та комплектність товару, а також виконання умов Договору оформлюється актом прийому-передачі та/або видатковою накладною, що складається після виконання Покупцем умов оплати, передбачених у Договорі, та засвідчується підписами і завіряється печатками сторін.

За умовами п. 3.3 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 24.10.2023, Продавець повідомляє Покупцю про день та час поставки товару (за допомогою електронної пошти, факсимільного зв`язку тощо). При умові виконання розділу 4 цього Договору Продавець передає Покупцю товар не пізніше 27.11.2023.

Відповідно до п. 4.1 Договору Покупець зобов`язується сплатити 30% від загальної вартості товару за курсом Євро до національної валюти, розрахованим відповідно до умов, встановлених у п. 2.2 Договору, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті на рахунок Продавця, у строк до 17.08.2023.

За умовами п. 4.2 Договору Покупець зобов`язується сплатити 70% від загальної вартості товару за курсом Євро до національної валюти, розрахованим відповідно до умов, встановлених у п. 2.2 Договору, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті на рахунок Продавця, у строк до 17.10.2023.

Згідно з п. 4.3 Договору сплатою за товар вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Дострокова оплата є можливою (п. 4.4 Договору).

Відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 Договору Продавець зобов`язаний своєчасно поставити товар згідно з умовами Договору.

Згідно з пп. 8.4.1 п. 8.4 Договору Покупець має право на одержання товару відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 11.2 Договору Продавець несе відповідальність за затримку з передачею товару Покупцю, сплачуючи неустойку на користь останнього у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару/частини товару за кожен день такого прострочення.

За умовами п. 11.9 Договору сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняються через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 11.10 Договору передбачено, що сторони домовились збільшити строк позовної давності до 3 років.

Згідно з п. 12.1 Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін, його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2023, а в частині виконання сторонами зобов`язань, що виникли в період дії Договору й випливають із його до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатки, які додаються до Договору є його невід`ємною частиною і мають силу основного Договору.

Специфікацією (Додаток № 1 до Договору) сторони узгодили назву товару, його кількість та суму, а саме Мобільна зерносушарка ESMA ES240T, 1 шт., сума 4 473 192,50 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 745 532,08 грн.

Додатковою угодою № 3 від 08.01.2024 сторони дійшли згоди доповнити Договір такими умовами:

1. Продавець здійснює повернення Покупцем коштів за Договором у такому порядку:

(а) 25% передплаченої суми підлягають поверненню в термін до 30.01.2024;

(б) 5% передплаченої суми підлягають поверненню в термін до 07.02.2024;

(в) 20% передплаченої суми підлягають поверненню в термін до 29.02.2024;

(г) 25% передплаченої суми підлягають поверненню в термін до 31.03.2024;

(д) 25% передплаченої суми підлягають поверненню в термін до 30.04.2024.

Сторонами узгоджено, що платежі згідно пунктів а і б повертаються за актуальним курсом євро на дату повернення, а платежі згідно пунктів в, г, д, за курсом євро, вказаним у п. 2.2 Договору.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що вказана Додаткова угода сторонами не узгоджена, оскільки вона не містить суми від якої повинно відбуватись повернення коштів у відсотковому відношенні та в певні строки, будь-яких доказів виконання (оплати) за цією угодою сторонами не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач виставив Позивачу рахунки на оплату на загальну суму 1 341 957,75 грн.:

- № 115 від 16.08.2023 на товар - мобільна зерносушарка ESMA ES240T у кількості 1 штука на загальну суму 330 400,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% 55 066,67 грн.;

- № 116 від 16.08.2023 на товар - мобільна зерносушарка ESMA ES240T у кількості 1 штука на загальну суму 336 089,45 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 56 014,91 грн.;

- № 117 від 16.08.2023 на товар - мобільна зерносушарка ESMA ES240T у кількості 1 штука на загальну суму 342 200,30 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 57 033,38 грн.;

- № 118 від 16.08.2023 на товар - мобільна зерносушарка ESMA ES240T у кількості 1 штука на загальну суму 333 268,00 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 55 544,67 грн.

Позивач на підставі виставлених рахунків сплатив Відповідачу 1 341 957,75 грн. за договірним курсом 40,39 грн. за 1 євро, що еквівалентно 33 225,00 євро (п. 2.2 Договору), а саме:

- 330 400,00 грн. (платіжна інструкція № 119 від 16.08.2023);

- 336 089,45 грн. (платіжна інструкція № 120 від 16.08.2023);

- 342 200,30 грн. (платіжна інструкція № 124 від 17.08.2023);

- 333 268,00 грн. (платіжна інструкція № 125 від 17.08.2023).

Таким чином, сума сплачених коштів у розмірі 1 341 957,75 грн., що становить 33 225,00 євро, складає 30% від загальної вартості товару, та сплачена 16.08.2023, 17.08.2023 з дотриманням строків, передбачених п. 4.1 Договору.

З метою придбання мобільної зерносушарки ESMA ES240T Позивачем були залучені кредитні кошти.

Так, 29.09.2023 між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" (Банк) та Позивачем (Позичальник) укладено Кредитний договір № 290923-К на суму кредиту 3 019 598,75 грн. (за умовами буде надана Банком однією сумою).

Цільове призначення кредиту: придбання відповідно до Договору № 49-Т/23 від 16.08.2023, що укладений між Позичальником та ТОВ "Компанія Агро-Темп" мобільної зерносушарки ESMA ES240T, 2023 року випуску (п. 2.6 Кредитного договору).

Кредит надається шляхом сплати коштів безпосередньо з позичкового рахунку на рахунок контрагента Позичальника за визначеними реквізитами ТОВ "Компанія Агро-Темп" (п. 2.7 Кредитного договору).

29.09.2023 Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" перерахувало кошти у розмірі 3 019 598,75 грн. на рахунок Відповідача з призначенням платежу: "Придб. Мобільної зерносушарки ESMA ES240T(2023 р.в.) по Дог. №49-Т/23 від 16.08.2023, що укл. із ТОВ "Компанія Агро-Темп" () в. т.ч.ПДВ", що підтверджується меморіальним ордером № 14162 від 29.09.2023.

Сума сплачених коштів у розмірі 3 019 598,75 грн. за курсом 38,95 грн. за 1 євро, що еквівалентно 77 525, євро (пп. 2.3.3 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 25.09.2023), складає 70% від загальної вартості товару, та сплачена 29.09.2023 з дотриманням строків, передбачених п. 4.2 Договору.

Отже, Позивачем повністю сплачено вартість товару на користь Відповідача на загальну суму 4 361 556,50 грн., що еквівалентно 110 750 Євро.

Відповідач склав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні:

- № 164/1 від 16.08.2023 на загальну суму 330 400,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 55 066,67 грн. (квитанція про реєстрацію від 14.09.2023);

- № 165/1 від 16.08.2023 на загальну суму 336 089,45 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 56 014,91 грн. (квитанція про реєстрацію від 15.09.2023);

- № 173/1 від 17.08.2023 на загальну суму 333 268,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 55 544,67 грн. (квитанція про реєстрацію від 25.09.2023);

- № 172/1 від 17.08.2023 на загальну суму 342 200,30 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 57 033,38 грн. (квитанція про реєстрацію від 18.09.2023);

- № 227/1 від 29.09.2023 на загальну суму 3 019 598,75 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 503 266,46 грн. (квитанція про реєстрацію від 12.10.2023).

Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, а Відповідач повинен був своєчасно поставити товар, чого ним зроблено не було.

Листом від 18.12.2023 Позивач просив Відповідача повернути грошові кошти у розмірі 4 361 556,51 грн. у строк до 15.01.2024.

Відповідач повернув Позивачу кошти у загальному розмірі 1 152 000,00 грн., що еквівалентно 27 484,32 євро відповідно до середнього обмінного курсу на дату кожної сплати, встановленого п. 2.3.1 Договору (30.01.2024 - 100 000,00 грн. (2 443,79 євро) (платіжна інструкція № 19 від 30.01.2024); 22.02.2024 - 530 000,00 грн. (12 685,50 євро) (платіжна інструкція № 48 від 22.02.2024); 23.04.2024 - 522 000,00 грн. (12 355,03 євро) (платіжна інструкція № 74 від 23.04.2024).

Станом на 02.07.2024 (дата подання позову до суду) Відповідач не повернув Позивачу кошти за мобільну зерносушарку ESMA ES240T у сумі 83 265,68 Євро, що в еквіваленті відповідно до середнього обмінного курсу складає 3 643 706,16 грн.

Курс Євро до національної валюти станом на 01.07.2024 складає 43,76 грн. за 1 Євро, відповідно до середнього обмінного курсу, встановленого п. 2.3.1 Договору.

Вказані обставини стали підставою для звернення Позивача з позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи підтверджують факт укладення 16.08.2023 між ТОВ «Компанія Агро-Темп» (Продавець) та ФГ «Анастасія Агро» (Покупець) договору № 49-Т/23, відповідно до якого Покупцем у повному обсязі було здійснено оплату вартості товару в розмірі 4 361 556,50 грн., що еквівалентно 110 750 євро. При цьому Продавець свої зобов`язання щодо поставки товару не виконав, а повернув лише частину коштів у сумі 1 152 000,00 грн., що становить 27 484,32 євро.

Враховуючи, що залишок суми попередньої оплати в розмірі 83 265,68 євро, що за середнім курсом еквівалентний 3 643 706,16 грн., Відповідачем не повернуто, а доказів здійснення відповідних платежів не надано, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 693 ЦК України, визнав вимогу Позивача про стягнення цієї суми обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позовна вимога про стягнення з Відповідача неустойки (пені) за прострочення виконання зобов`язань у період з 28.11.2023 по 02.07.2024 також є частково обґрунтованою. Перевіривши наданий розрахунок, суд встановив, що сума пені становить 752 176,36 грн., яка підлягає стягненню, у решті суми 235,75 грн. в позові слід відмовити.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з Відповідача основного боргу в сумі 83 265,68 євро (еквівалент 3 643 706,16 грн.) та неустойки в розмірі 752 176,36 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 192 цього ж кодексу законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

2. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 533 цього ж кодексу грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

2. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

3. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Матеріалами справи встановлено, що у п. 2.3 Договору сторони домовились про визначення валютного еквіваленту кожного платежу, а також перерахунку ціни (вартості) товару в національну валюту, а не тільки платежу на дату перерахування Позивачем коштів за товар.

Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно з ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами п. 3.3 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 24.10.2023, Відповідач повинен був передати товар Позивачу не пізніше 27.11.2023.

Проте, Відповідач не передав Позивачу товар у встановлений строк, передплату повернув лише частково у розмірі 1 152 000,00 грн., що еквівалентно 27 484,32 євро відповідно до середнього обмінного курсу на дату кожної сплати, встановленого п. 2.3.1 Договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За приписами ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач сплатив Відповідачу 4 361 556,50 грн., що еквівалентно 110 750 Євро, з дотриманням строків, передбачених умовами Договору, чим повністю виконав свої зобов`язання за ним.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення Відповідачем передплаченої суми в розмірі 83 265,68 Євро, що за середнім обмінним курсом відповідає 3 643 706,16 грн., відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у Позивача виникло право вимагати повернення зазначеної суми попередньої оплати, оскільки Відповідач отримав кошти, але товар не передав. У зв`язку з цим суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з Відповідача основного боргу в розмірі 83 265,68 Євро (еквівалент 3 643 706,16 грн.) та її задоволення.

Відповідно до матеріалів справи, Позивач просить стягнути з Відповідача неустойку (пеню) за затримку з передачею товару за період з 28.11.2023 по 02.07.2024 у розмірі 752 412,11 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вже зазначалось, відповідно до п. 11.2 Договору Продавець несе відповідальність за затримку з передачею товару Покупцю, сплачуючи неустойку на користь останнього у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару/частини товару за кожен день такого прострочення.

За умовами п. 11.9 Договору сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняються через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, неустойка, яка розраховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару/частини товару за кожен день такого прострочення, за своєю правовою природою є пенею.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок неустойки (пені), поданий Позивачем, є частково некоректним, оскільки за період з 28.11.2023 по 02.07.2024 її розмір становить 752 176,36 грн., і ця сума підлягає стягненню з Відповідача. У частині вимог щодо стягнення пені в розмірі 235,75 грн. слід відмовити.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив правомірність часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з Відповідача основної заборгованості в розмірі 83 265,68 євро, що за середнім обмінним курсом становить 3 643 706,16 грн., а також неустойки (пені) в сумі 752 176,36 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не дослідив обставини справи та допустив порушення норм матеріального та процесуального права, яке полягає у відсутності в оскаржуваному рішенні обгрутованих підстав для нарахування та стягнення, зокрема, неустойки - не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи. За переконанням апеляційного господарського суду, приймаючи оскаржуване рішення, місцевим господарським судом були оцінені усі обставини справи та докази у сукупності, надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли із спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, приймаючи це рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене, доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин та не спростовують викладених вище висновків суду.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі № 904/2927/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129,236, 269,275,276,282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суду -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агро-Темп" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі № 904/2927/24- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 у справі № 904/2927/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 04.08.2025

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін