ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
31.07.2025 Справа № 908/1988/25
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г. розглянувши заяву вих. № 20.06/2001 від 20.06.2025 (вх. № 2167/08-07/25 від 30.06.2025) про видачу судового наказу
про стягнення 13 699,00 грн.
Без виклику учасників справи
30.06.2025 до Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРТИЦЯ ЛІФТ», м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «СВІТОЧ ЗАПОРІЖЖЯ», м. Запоріжжя 13 699,00 грн. заборгованості за надані послуги по технічному обслуговуванню ліфтів за період грудень 2024 року квітень 2025 року по договору № Д/04.06-141 від 10.06.2022 на виконання технічного обслуговування пасажирських ліфтів житлового будинку № 3 по вул. Професора Толока, під`їзди 1, 2. За порушення боржником грошового зобов`язання, заявник, окрім заявленої суми, просить стягнути з боржника 302,80 грн. судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 заяву вих. № 20.06/2001 від 20.06.2025 (вх. № 2167/08-07/25 від 30.06.2025) про видачу судового наказу передано для розгляду судді Зінченко Н.Г.
Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, господарський суд дійшов висновку про необхідність направлення справи на розгляд до Господарського суду Сумської області за територіальною підсудністю, з огляду на наступне.
Із змісту заяви про видачу судового наказу, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРТИЦЯ ЛІФТ», слідує, що заявник просить стягнути з боржника заборгованість в розмірі 13 699,00 грн. за надані послуги по технічному обслуговуванню ліфтів за період грудень 2024 року квітень 2025 року за договором № Д/04.06-141 від 10.06.2022 на виконання технічного обслуговування пасажирських ліфтів житлового будинку № 3 по вул. Професора Толока, під`їзди 1, 2, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРТИЦЯ ЛІФТ» (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «СВІТОЧ ЗАПОРІЖЖЯ» (Замовник).
Заявник зазначив, що за умовами договору № Д/04.06-141 від 10.06.2022 на виконання технічного обслуговування пасажирських ліфтів житлового будинку № 3 по вул. Професора Толока, під`їзди 1, 2 боржнику надані послуги з технічного обслуговування ліфтів за період грудень 2024 року квітень 2025 року на загальну суму 13 699,00 грн. Замовник у визначені договором строки та розмірі надані послуги не оплдатив. Таким чином, у Замовника існує заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРТИЦЯ ЛІФТ» в розмірі 13 699,00 грн., яка боржником не сплачена.
Згідно зі статтею 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.
Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.
Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці (частина 3 статті 147 ГПК України).
За статтею 149 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.
За загальним правилом позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 1 статті 27 ГПК України). Частиною 2 наведеної норми передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно частини 4 статті 152 ГПК України суддя, з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене в заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Частиною 2 ст. 27 ГПК України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Частиною 2 ст. 27 ГПК України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.
За частиною 1 статті 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 29 ГПК України позови в спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Тобто, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких, з урахуванням їх особливостей, можливе лише в певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі, та в даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, в випадку його визначення в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок його виконання саме в погодженому сторонами місці.
Предметом вимог у справі № 908/1988/25 є вимога про стягнення грошових коштів (заборгованості за вже отримані боржником послуги з технічного обслуговування ліфтів) у зв`язку із неналежним виконанням боржником саме грошових зобов`язань на підставі договору. При цьому умовами договору № Д/04.06-141 від 10.06.2022 на виконання технічного обслуговування пасажирських ліфтів житлового будинку № 3 по вул. Професора Толока, під`їзди 1, 2 не врегульовано питання щодо місця виконання саме грошового зобов`язання. Спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про зобов`язання надати обумовлені договором послуги тощо. Зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, не є такими що належить, через його особливість, виконувати тільки в певному місці.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування положення частини 5 статті 29 ГПК України та про необхідність визначення підсудності спору за загальними правилами.
За правилами, встановленими главою 2 Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними та суб`єктними ознаками та територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ.
Частина 5 статті 152 ГПК України передбачає, що в разі якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд, не пізніше десяти днів з дня надходження заяви, постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
За таких обставин, матеріали даної заяви підлягають направленню за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва за місцезнаходженням боржника у справі.
Приймаючи до уваги військову агресію Російської Федерації проти України, ведення на території України режиму воєнного стану, складну безпекову ситуацією в місті Запоріжжі, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, суд першої інстанції позбавлений можливості розглянути заяву про видачу судового наказу у строки, передбачені національним законом, а тому відповідна ухвала постановлена судом 31.07.2025.
Керуючись ст., ст. 27, 29, 31, 147, 149, 152 233, 234, 235 ГПК України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно із ч. 2 ст. 235 ГПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255, ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.07.2025.

Суддя Н.Г. Зінченко