номер провадження справи 19/41/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 Справа № 908/1113/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В., за участю секретаря судового засідання Лисенко К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» (пл. Соборна, буд. 14, м. Дніпро, 49005, ідентифікаційний код юридичної особи 01985239)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 40308189 (вул. Каховська, буд. 11А, каб. № 8, м. Запоріжжя, 69096)

про стягнення 512 460 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» про стягнення 512 460 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 23.04.2025, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1113/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження у справі №908/1113/25; присвоєно справі номер провадження 19/41/24; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Судове засідання призначено на 13.05.2025.

До матеріалів справи долучено довідку про доставку електронних листів ухвали суду про відкриття провадження від 28.04.2025 у справі №908/1113/25, до електронного кабінету відповідача 29.04.2025.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відкладено судове засідання на 12.06.2025.

Ухвалою суду від 12.06.2025 судове засідання відкладено на 08 липня 2025 о 15 год. 00 хв.

Про відкладення розгляду справи відповідач також належним чином повідомлений, що підтверджується довідками про доставку ухвал суду від 13.05.2025 та від 12.06.2025 до електронного кабінету відповідача.

08.07.2025 сторони отримали до своїх електронних кабінетів повідомлення, що наступне судове засідання відбудеться 15.07.2025 о 14:20.

09.07.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Судом встановлено, що в установлений ухвалою суду строк, відзив до суду від відповідача не надійшов.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України встановлено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою судове засідання 15.07.2025 представників сторін, технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України.

Зважаючи на належне повідомлення всіх учасників справи, беручи до уваги заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні 15.07.2025 в порядку статті 240 ГПК України ухвалено без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» між Позивачем Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» (Замовник), та Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Постачальник) укладено Договір про закупівлю товарів №0882-СК-Д від 06.12.2024 на суму 512 460 гривень (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, відповідач зобов`язався поставити позивачеві паливно-мастильні матеріали (дизельне паливо для роботи генераторів) відповідно до специфікації (Додаток№1), яка є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити такий Товар.

Ціна договору 512 460,00 грн (п. 3.1 Договору).

Сторонами підписано Специфікацію, згідно з якою відповідач мав поставити 9855 л дизпалива за ціною 52,00 грн за 1 літр на загальну суму з ПДВ в розмірі 512 460,00 грн.

За умовами п. 4.1 Договору строк поставки товарів: до 25.12.2024 за попередньою усною або письмовою заявкою позивача в кількості та у строки, що не перевищують 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання відповідачем заявки позивача.

Згідно з п. 3.3 Договору Замовник сплачує повну вартість фактично отриманого Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту його отримання, на підставі видаткової накладної та рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з умовами п 5.3.1 Договору Постачальник зобов`язаний поставити товар у строк, встановлений цим Договором.

Відповідно до п. 9.1 Договору договір набирає чинності з дня підписання і діє до 31 грудня 2024 року.

За матеріалами справи на підставі видаткової накладної №0001/0004507 від 10.12.2024 відповідач передав позивачу (скетч-картки) талони на дизельне паливо у кількості 9855 літрів на суму 512 460 гривень.

Видаткова накладна №0001/0004507 від 10.12.2024 містить застереження, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997. Скретч-картки є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картках вважаються виконаними.

Платіжною інструкцією №1572 від 12.12.2024 позивач сплатив за дизпаливо у сумі 512 460 гривень.

Як зазначено у позові, після поставки талонів на підставі вищезазначеного Договору про закупівлю товарів, позивач не мав змоги отримати придбані паливно-мастильні матеріали за талонами, оскільки при зверненні до автозаправних станцій мережі відповідача працівники цієї мережі відмовлялись здійснити заправлення автомобілів позивача, посилаючись на відсутність палива.

На теперішній час на всіх автозаправних станціях мережі відповідача відсутня інформація про наявність палива та його вартість; заправні станції не працюють або відмовляють водіям в заправці належного позивачу автомобільного транспорту паливом.

Наразі у Позивача залишаються невикористаними талони, придбані за Договором №0882-СК-Д від 06.12.2024 на дизельне пальне у кількості 9855 літрів на суму 512 460 гривень.

Наявність невикористаних талонів за накладною №0001/0004507 від 10.12.2024 підтверджується Бухгалтерською довідкою Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №1856 від 03.04.2025, а саме: талони номіналом 20 л 400 шт. (8000 літрів), номіналом 10 л 184 шт. (1840 літрів), номіналом 15 л 1 шт. (15 літрів) на суму 512 460,00 грн, та копіями цих талонів, перелік яких міститься у бухгалтерській довідці №1856 від 03.04.2025 (копії талонів додано до справи а.с.25-55).

04.02.2025 позивачем на адресу відповідача направлено претензію №719, в якій позивач у зв`язку із неможливістю отримувати паливно-мастильні матеріали через відмову на автозаправних станціях у заправці автомобільного транспорту позивача, просив протягом 7 днів з дати отримання цієї вимоги здійснити повернення вартості невикористаних талонів на паливо.

На підтвердження направлення та отримання ТОВ «ІНКАМ-ФІНАНС» вищезазначеної претензії до позовної заяви додано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №488 з відбитком поштового штемпеля від 10.02.2025.

Претензія позивача залишилась без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару за попередньо оплаченими талонами/скретч-картами у визначені договором спосіб та строк і, як наслідок, повернення вартості невикористаних талонів на паливо відповідачем не здійснено, стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 173 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до виставленого відповідачем рахунку на оплату здійснено оплату за паливно-мастильні матеріали в розмірі 512 460,00 грн за платіжною інструкцією №1572 від 12.12.2024.

Аналіз наявних в матеріалах справи документів свідчить, що відповідач свої зобов`язання щодо видачі товару за талонами/скретч-картками належним чином не виконав, вартість непоставленого товару становить 512 460,00 грн.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі №5011-42/13539-2012/3-30гс13.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов поставки дизпалива за скретч-картками, позивач, з метою досудового врегулювання спору, направив відповідачу претензію вих.№719 від 04.02.2025 щодо недопоставки продукції (9855 літрів дизпалива) за договором №0882-Ск-Д від 06.12.2024 з вимогою повернення грошових коштів за невикористані скретч-картки в розмірі 512 460,00 грн.

Проте, вказану претензію, залишено відповідачем без належного реагування, зобов`язання щодо повернення коштів не виконано.

Таким чином, з викладених обставин вбачається невиконання відповідачем умов поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із повернення позивачу передоплати за непоставлений товар.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Суд відзначає, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо недопоставки ПММ, не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови поставки товару в повному обсязі, оскільки позивачем не отримано товару на 512 460,00 грн, а відтак у відповідача виник обов`язок з повернення позивачу цієї суми за пальне, вартість якого сплачена, але не поставлена.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачем попередньо оплачено товар, однак відповідач товар не передав, доказів на спростування обставин, наведених у позові, не надав, тому вимоги позивача про стягнення вартості непоставленого відповідачем палива на суму 512 460,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 ГПК, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» (вул. Каховська, буд. 11А, каб.8, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» (пл. Соборна, буд. 14, м. Дніпро, 49005, ідентифікаційний код юридичної особи 01985239) заборгованість 512 460,00 грн (п`ятсот дванадцять тисяч чотириста шістдесят гривень 00 коп.).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» (вул. Каховська, буд. 11А, каб.8, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» (пл. Соборна, буд. 14, м. Дніпро, 49005, ідентифікаційний код юридичної особи 01985239) витрати зі сплати судового збору в розмірі 7686,90 грн (сім тисяч шістсот вісімдесят шість тисяч 90 коп.).

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2025.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.