ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/49/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Костянтина ДОВГАНЯ, із секретарем судового засідання Тетяною ДЯЧЕНКО, за участю представників: позивача Ігоря Сергієнка (особисто),

відповідача Сергія Потьомкіна (адвоката) (приймає участь в режимі відео конференції), третьої особи Ігоря Сергієнка (голова Фермерського господарства Удача), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 (голова Фермерського господарства Удача) до Шрамківської сільської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фермерське господарство «УДАЧА» про визнання укладеною додаткової угоди,

УСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання укладеною додаткової угоди з дня завершення Договору оренди землі до Договору оренди земельної ділянки від 23.09.2014, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на н6ерухоме майно за №7398353 від 16.10.2014 у редакції, викладеній в позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та батьком позивача ( ОСОБА_2 ) був укладений договір оренди землі строком на 10 років, яка знаходиться в адміністративних межах Шрамківської сільської територіальної громади (за межами села Кантакузівка) Золотоніського району, Черкаської області з кадастровим

номером :02:001:0452, з цільовим призначенням - 01.02 для ведення фермерського господарства, загальною площею 97.0787 га (державна реєстрація договору 16.10.2014), і строк цього договору діяв до 24 вересня 2024 року.

Позивач - ОСОБА_1 зауважив, що він є головою заснованого його батьком ( ОСОБА_2 ) Фермерського господарства (далі - ФГ) «УДАЧА» ().

Позивач вказав, що Фермерське господарство «Удача» зареєстровано 12.12.2003, орендар користувався земельною ділянкою з 2003 року, і сплачував орендну плату за землю.

Позивач зазначив, що відповідно до розпорядження від 12 червня 2020 р. № 728-р Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області» до складу Шрамківської сільської територіальної громади увійшли населені пункти: Шрамківська, Бирлівська, Демківська, Кантакузівська, Ковалівська, Коломицька, Кононівська, Мойсівська, Остапівська, Погребська, Свічківеька, Степанівська, Яворівська.

Згідно Указу Президента України «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» у грудні 2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області проведено заходи щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність Шрамківської сільської територіальної громади та видано наказ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 03.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області № 26-ОТГ було передано Шрамківській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4792.0896 га, які розташовані за межами сіл Бирлівка, Демки, Кантакузівка, Ковалівка, Коломиці, Конеонівка, Мойсівка, Остапівка, Погреби, Свічківка, Степанівка, Шрамківка та Яворівка (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської області.

Позивач повідомив, що:

- 03.12.2020 між Шрамківською сільською радою, в особі сільського голови та Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в особі начальника - голови ліквідаційної комісії підписано акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність згідно додатку (земельна ділянка за № 112);

- 09.12.2020 відповідно до статей 12, 117 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020 № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.12.2020 № 26-ОТІ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Шрамківської сільської ради (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської в кількості 278 (двісті сімдесят вісім)) ділянок загальною площею 4792.0896 га, які розташовані за межами сіл Бирлівка, Демки, Кайтакузівка, Ковалівка, Коломиці, Кононівка, Мойсівка, Остапівка, Погреби, Свічківка, Степанівка, Шрамківка, Яворівка (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської області з додатком від 03.12.2020, та керуючись пунктом 34 статті 26 Закону України« Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням сесії Шрамківської сільської ради прийнято у комунальну власність Шрамківської сільської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, згідно з актом приймання - передачі (рішення ради від 09.12.2020 року № 2-33/VIII).

До переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які передані у комунальну власність Шрамківської сільської ради увійшла земельна ділянка з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий № :02:001:0452) площею 97.0787 га. яка розташована за межами села Кантакузівка Шрамківської сільської територіальної громади.

Позивач повідомив, що за інформацію, яка міститься у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку встановлено, що 13.01.2021 Шрамківською сільською радою у Державному земельному кадастрі зареєстровано право власності та речове право на земельну ділянку з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий № :02:001:0452) площею 97.0787 га, що розташована за межами села Кантакузівка Шрамківської сільської територіальної громади (номер запису про право 40143406), і право оренди земельної ділянки зареєстровано за ФГ «УДАЧА» код ЄДР1ІОУ: 32795630 (дата державної реєстрації 09.10.2015 року та номер запису про право 40143406) та ОСОБА_1 (дата державної реєстрації 16.10.2014 та номер запису про право 7398390).

Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 який являвся орендарем спірної земельної ділянки, і на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В. 04 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі №447 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 . який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його сини, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивач наголосив, що 23.08.2024 спадкоємцями була подана заява сільському голові Шрамківської сільської ради про намір щодо продовження терміну дії вищевказаного договору оренди землі строком на 10 років.

Позивач повідомив, що 17.09.2024 за вих. № 02.1-12/1370 виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради за підписом сільського голови Анатолія КУЛІ ним був отриманий лист-повідомлення про те, що Шрамкївська сільська рада не має наміру укладати на новий строк договір оренди землі із спадкоємцями ОСОБА_2 , в якому були відсутні заперечення в поновленні Договору оренди землі.

Позивач посилаючись на п.34 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 за № 280/97, яким визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин, стверджував, що такого рішення Шрамківської сільської ради в даному випадку не було, а отже, на його думку, не було відмови в поновленні Договору оренди земельної ділянки.

Позивач акцентував увагу на тому, що орендарями виконано всі зобов`язання по вищевказаному договору, тобто своєчасно і в повному обсязі сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого бюджет Шрамківської сільської територіальної громади отримував орендну плату та заперечення в її отриманні були відсутні, і рішення з цього питання не було прийнято.

Позивач зазначив, що він 09.09.2024 отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом згідно якого ним успадковано право оренди земельної ділянки, площею 97.0787 га (в тому числі рілля 95.5820 га. рілля 1,4967 га), призначеної для ведення фермерського господарства, що знаходиться за адресою: Черкаська область. Золотоніський район, за межами населеного пункту, яке належало померлому на підставі Договору оренди землі, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_2 від 30 вересня 2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 жовтня 2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06, номер запису про інше речове право 7398390, кадастровий номер: :02:001:0452, була направлена повторна заява про поновлення договору оренди землі, яка зареєстрована у Шрамківській сільській раді 24.09.2024.

Також, позивач вказував, що відповідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0452 станом на 24.09.2024 складала 3713722.3 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка передана у суборенду фермерського господарства «Удача» (інформаційна довідка за № 322915239 від 15.02.2023)

Позивач наголосив на тому, що згідно листа Головного управління ДІІС у Черкаській області № 3015/АП/23-00-13-08-08 від 29.09.2024 відповідно до інформаційних систем ДІПС України, станом на 23.09.2024 заборгованість з податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів, що контролюється Головним управлінням ДПС у Черкаській області по ФГ "УДАЧА" () відсутня.

На підставі постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 вересня 2024 року № 3984-ІX 327 населених пунктів, село Кантакузівка Золотоніського району, Черкаської області було перейменоване на село Мировичі.

Позивач повідомив про те, що:

- 15.10.2024 за вих. № 02.1-12/1583 виконавчий комітет Шрамківської сільської ради за підписом сільського голови Анатолія КУЛІ направив лист-повідомлення про відкладення розгляду заяви позивача щодо поновлення договору оренди комісією з розгляду земельних питань та перенесення для довивчення по суті на наступну пленарну сесію Шрамківської сільської ради;

- 22.11.2024 депутатами восьмого скликання Шрамківської сільської ради прийнято рішенням за N 43-31/VІІІ "Про розгляд клопотання», яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.09.2014, строком на 10 (десять) років на земельну ділянку площею 97.0787 га, кадастровий номер :02:001:0452, що розташована в адміністративних межах Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області с. Мировичі (Кантакузівка) (за межами населеного пункту) в зв`язку з недотриманням ним норм статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: «Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений договором, а не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі» та систематичні порушення термінів сплати за землю (орендної плати), що суперечить договірним умовам, а саме: пункту 11 договору оренди землі від 30.09.2014: « 11. Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: щомісячно рівними частинами пропорційно річній орендній платі не пізніше 30 числа наступного місяця».

Позивач стверджував, що ним як спадкоємцем орендаря завчасно, в серпні місяці 2024 року, та повторно у вересні 2024 року після оформлення спадщини було подано звернення до орендодавця з пропозицією щодо продовження строку договору. Але йому, як спадкоємцю, було відмовлено у поновленні вищевказаного договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

31.01.2025 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю вважаючи заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з тих підстав, що Договір було укладено 30.09.201, речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРПНМ) зареєстровано 09.10.2015. Однак з моменту державної реєстрації права і до моменту подання позовної заяви фермерське господарство для використання Земельної ділянки ні позивачем, ні його батьком, Сергієнком Іваном Івановичем, створено не було, а використання земельної ділянки за цільовим призначенням орендарем фактично не почалось.

Відповідач вважає, що Орендар був зобов`язаний після державної реєстрації договору оренди створити фермерське господарство, передати отриману в оренду земельну ділянку до складеного капіталу такого фермерського господарства та почати використовувати її за цільовим призначенням у господарській діяльності фермерського господарства, однак не здійснив цього.

Натомість, як зазначив відповідач, посилання позивача на те, що ним, начебто, використовується земельна ділянка за цільовим призначенням через передачу її у суборенду Фермерському господарству «УДАЧА» - не відповідає дійсності, оскільки ФГ «УДАЧА» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було створене ще 15.12.2003, тобто дане господарство не було створене після отримання земельної ділянки на виконання вимог Закону № 973-ІV та вимог Договору, а існувало більше десяти років до того. Тобто, на думку відповідача, Сергієнко Іван Іванович для використання земельної ділянки мав створити нове фермерське господарство, а не передавати її в суборенду вже існуючому ФГ «УДАЧА». Також, як вказував відповідач, з доданого до позовної заяви Статуту вбачається, що земельна ділянка не була внесена до складеного капіталу ФГ «УДАЧА».

Відповідач зауважив, що до ФГ «УДАЧА» фактично не перейшли права та обов`язки Орендаря за Договором. Зокрема, як вказував відповідача, орендну плату аж до 2024 року сплачував Сергієнко Ігор Іванович як орендар, з листом щодо поновлення Договору звернувся до відповідача також Сергієнко І.І., а не ФГ «УДАЧА». Натомість, як стверджував відповідач, факт передачі позивачем земельної ділянки ФГ «УДАЧА» у суборенду не свідчить про використання земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки позивач як Орендар фактично використовує земельну ділянку не для ведення фермерського господарства, а для здачі її в піднайм (суборенду).

Як вважає відповідач, факт передачі земельної ділянки у суборенду Орендарем свідчить, скоріше про порушення ще одного положення Договору, ніж про використання земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки відповідно до п. 27 Договору право на оренду земельної ділянки державної власності не може бути відчужено орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано в заставу. Аналогічне положення міститься у ст. 8-1 Закону України «Про оренду майна» (ред 11.08.2013). Тобто, як зазначив відповідач, орендар та позивач як його правонаступник порушили вимоги пунктів 1, 14, 27 і 31 Договору.

Відповідач повідомив, що згідно інформації, Довідки відповідача від 22.01.2025 № 02.1-12/164 «Інформація про суми орендної плати по договору оренди від 30.09.2014, кадастровий номер :02:001:0452» Сергієнко Іван Іванович сплачував орендну плату за Договором один раз на рік, і без врахування індексів інфляції, оскільки сума орендної плати протягом 2021-2024 років не змінювалась. Натомість, як вказував відповідач, відповідно до положень п. 11 Договору орендна плата мала вноситься у грошовій формі щомісячно рівними частками до 30 числа місяця, наступного за останнім календарним днем звітного (податкового періоду), а згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Отже, відповідач вважає, що мало місце систематичного порушення позивачем умов Договору щодо своєчасної та повної оплати орендної плати за користування земельною ділянкою протягом, як мінімум, останніх чотирьох років.

Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на ч. 5 ст. 286, ч. 5 ст. 287 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки згідно згаданої вище Довідки останнього від 22.01.2025 № 02.1-12/164 позивач / Орендар платив орендну плату за земельну ділянку в наступні строки:

- за 2021 рік - 30.08.2021;

- за 2022 рік -14.11.2022 ;

- за 2023 рік - 29.08.2023;

- за 2024 рік - 30.08.2024.

Однак при цьому, як зауважив відповідач, позивач не надав докази того, що орендна плата була сплачена саме протягом 60 днів з дати отримання податкового повідомлення-рішення. Тобто, позивач не надав відповідні податкові повідомлення-рішення та докази, що підтверджували б дати їх вручення

Відповідач звернув увагу суду на обставину, що земельна ділянка передавалась Орендарю для ведення фермерського господарства. Тобто, Орендодавець, передаючи земельну ділянку, правомірно розраховував на те, що Орендар через невеликий проміжок часу зареєструє фермерське господарство, до якого перейдуть права та обов`язки за Договором, і що в подальшому орендна плата сплачуватиметься фермерським господарством щомісяця рівними частками, пропорційно річній орендній платі, не пізніше 30 числа наступного місяця, як це обумовлено у п. 11 Договору.

Відповідач вважає, що формально Орендар / позивач можливо й не порушували вимоги Податкового кодексу щодо строків сплати орендної плати, встановлених для фізичних осіб (хоча дана обставина й не доведена належними доказами), але строки, визначені Договором, є явно порушеними Орендарем/позивачем. Внаслідок такого порушення місцевий бюджет отримував надходження від орендної плати не щомісячно, а наприкінці року, тобто із затримкою строку платежу. Таким чином, як зазначив відповідач, Орендар/позивач порушив умови пунктів 1, 11, 14, 27 і 31 Договору, такі порушення є істотними, а отже є підставою для відмови у поновленні Договору оренди на новий строк.

Відповідач повідомив, що 16.10.2024 на адресу позивача був відправлений лист-повідомлення від 15.10.2024 № 02.1-12/1583 про винесення розгляду заяви по суті на наступну пленарну сесію Шрамківської сільської ради. Рішенням Шрамківської сільської ради від 22.11.2024 № 47-31/VIII було відмовлено позивачу у задоволенні його заяви щодо поновлення договору оренди землі на 10 років у зв`язку з порушенням позивачем та Орендарем умов Договору.

Відповідач повідомив, що 18.12.2024 ним на адресу позивача було направлено лист від 09.12.2024 № 02.1-12/1925, в якому відповідач просив позивача у зв`язку із закінченням терміну дії Договору повернути земельну ділянку із доданими актами приймання-передачі земельної ділянки. Однак, як вказував відповідач, позивач станом на дату подання даного відзиву на позов, земельну ділянку не повернув, чим порушує умови п. 20 Договору.

Відповідач зауважив, що однією з умов поновлення договору оренди землі на новий строк згідно ч. 5 ст 33 Закону України «Про оренду землі» (ред 11.08.2013) є відсутність письмових заперечень у поновленні цього договору від орендодавця упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі, і тому як вказував відповідач, позивач безпідставно стверджує, що таких заперечень не було, оскільки на адресу останнього був направлений лист від 17.09.2024 № 02.1-12/1370, в якому заявникам було зазначено, що ними не було додано проекту додаткової угоди до даної заяви, а також повідомлено про відсутність наміру укладати договір оренди землі на новий строк у зв`язку з порушенням Орендарем / Позивачем умов Договору.

Також відповідач звернув увагу суду на те, що проект додаткової угоди, яку позивач просить суд визнати укладеною, не відповідає як умовам Договору, так і проекту додаткової угоди, яку Позивач надсилав на адресу відповідача разом з Заявою від 24.09.2024 (вх. № 109 від 01.10.2024), що свідчить про намір не поновити Договір на тих самих умовах, а про спробу позивача змінити істотні умови Договору в односторонньому порядку в частині цільового призначення земельної ділянки; порядку сплати орендної плати; розміру орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки. Отже, на думку відповідача, викладене свідчить про те, що проект додаткової угоди, запропонованої для укладення відповідачу та проект додаткової угоди, яку позивач просив суд визнати укладеною, є різними.

05.02.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій не погодився із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов вказавши на те, що:

- за весь час оренди до позивача не було пред`явлено жодної вимоги щодо усунення порушень земельного законодавства;

- спірна земельна ділянка перебувала у користуванні батька позивача більше 20 років і претензій щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням жодного разу не надходило;

- за період користування спірною земельною ділянкою претензії від орендодавців щодо заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів не надходили;

- у зазначений термін Шрамківською сільською радою рішення про поновлення договору оренди землі чи відмову у поновленні, не приймалося;

- позивачем усунуто зауваження керівника виконавчого комітету Шрамківської сільської ради, про що після отримання свідоцтва про спадщину повторно направлено заяву з доданими документами для поновлення договору оренди уже з спадкоємцем.

05.02.2025 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що у прохальній частині позовної заяви, у проєкті додаткової угоди були допущені технічні помилки, у зв`язку з чим позивач виклав виправлений текст додаткової угоди до договору оренди землі від 30.09.2014, яку просив суд визнати укладеною з дня завершення вищевказаного договору.

13.02.2025 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити, вважаючи доводи позивача необґрунтованими, і такими, що не підлягають до задоволення.

19.02.2025 до суду надійшло заперечення позивача на заперечення відповідача на відповідь на відзив на позов, в якому позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 06.03.2025 залучено до участі у справі третьою особою, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фермерське господарство УДАЧА (19800, Черкаська область, Золотоніський р-н, смт. Драбів , вул. Миру, буд. 5, ).

Ухвалою суду від 10.04.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 червня 2025 року.

Судом оголошувалась перерва в судових засіданнях з 03.06.2025 по 01.07.2025 та з 01.07.2025 по 10.07.2025.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити повністю з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог і просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

30.09.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області та батьком позивача ( ОСОБА_2 ) був укладений договір оренди землі строком на 10 років, яка знаходиться в адміністративних межах Шрамківської сільської територіальної громади (за межами села Кантакузівка) Золотоніського району, Черкаської області з кадастровим номером :02:001:0452, з цільовим призначенням - 01.02 для ведення фермерського господарства, загальною площею 97.0787 га (державна реєстрація договору 16.10.2014), і строк цього договору діяв до 24 вересня 2024 року.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 322919239 від 15.02.2023, встановлено, що договір оренди земельної ділянки зареєстрований (реєстраційний номер земельної ділянки 06). Земельна ділянка була надана для створення фермерського господарства, яке було ним і утворено, засновником якого він являвся, було утворено ФГ «Удачу».

Земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0452, з цільовим призначенням - 01.02 Для ведення фермерського господарства, загальною площею 97.0787 га. користувалося Фермерське господарство (далі ФГ) «Удача».

Позивач ( ОСОБА_1 ) є головою заснованого його батьком ОСОБА_2 ФГ «Удача».

ФГ «Удача» зареєстровано 12.12.2003, тобто орендар користувався земельною ділянкою з 2003.

На підставі Указу Президента України «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» у грудні 2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області проведено заходи щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність Шрамківської сільської територіальної громади.

09.12.2020 в порядку статей 12, 117 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020 № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.12.2020 № 26-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Шрамківської сільської ради (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської в кількості 278 ділянок загальною площею 4792.0896 га, які розташовані за межами сіл Бирлівка, Демки, Кайтакузівка, Ковалівка, Коломиці, Кононівка, Мойсівка, Остапівка, Погреби, Свічківка, Степанівка, Шрамківка, Яворівка (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської області з додатком від 03.12.2020, та керуючись пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішенням сесії Шрамківської сільської ради прийнято у комунальну власність Шрамківської сільської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, згідно з актом приймання-передачі.

До переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які передані у комунальну власність Шрамківської сільської ради увійшла земельна ділянка з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий № :02:001:0452) площею 97.0787 га, що розташована за межами села Кантакузівка Шрамківської сільської територіальної громади.

З інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що 13.01.2021 Шрамківською сільською радою у Державному земельному кадастрі зареєстровано право власності та речове право на земельну ділянку з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий № :02:001:0452) площею 97.0787 га, що розташована за межами села Кантакузівка Шрамківської сільської територіальної громади (номер запису про право 40143406), а також право оренди земельної ділянки зареєстровано за Фермерським господарством «УДАЧА» код ЄДР1ІОУ: 32795630 (дата державної реєстрації 09.10.2015; номер запису про право 40143406) та ОСОБА_1 (дата державної реєстрації 16.10.2014; номер запису про право 7398390).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був батьком позивача, та який являвся орендарем спірної земельної ділянки.

За умовами п. 8 Договору оренди землі після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

23.08.2024 спадкоємцями була подана заява сільському голові Шрамківської сільської ради про намір щодо наміру про продовження терміну дії договору оренди землі строком на 10 років.

17.09.2024 за вих. № 02.1-12/1370 виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради наданий позивачу лист-повідомлення про те, що Шрамкївська сільська рада не має наміру укладати на новий строк договір оренди землі із спадкоємцями ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що оскільки у відповідача були відсутні заперечення в поновленні Договору оренди землі, а п.34 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 за № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин, то такого рішення Шрамківської сільської ради в даному випадку не було, а отже, на думку позивача, і не було відмови в поновленні Договору оренди земельної ділянки. І як зазначав позивач, орендарями виконано всі зобов`язання по вищевказаному Договору, своєчасно і в повному обсязі сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою. Тобто, заявлена позовна вимога про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, мотивована тим, що позивачем як орендарем, дотримано всі законодавчо визначені умови реалізації переважного права орендаря на поновлення Договору.

За приписами ч.ч. 1-6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (ред. 11.08.2013) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, суд вважає, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-ХІV, необхідна наявність одночасно таких юридичних фактів:

- орендар належно виконує його обов`язки за цим договором;

- повідомлення орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк;

- до листа-повідомлення доданий проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі;

- орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою;

- орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору.

Так, за умовами п.п. 1, 2 Договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0452 площею 97,0787 га (далі по тексту - Земельна ділянка)

Аналогічно, відповідно до п. 14 Договору передана в оренду позивачу земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства.

Згідно до п. 31 Договору орендар Земельної ділянки зобов`язується приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням.

Аналогічний обов`язок покладається на орендаря і нормою ст. 25 Закону України «Про оренду землі» (ред. 11.08.2013).

Проте, орендодавець має право відповідно до п. 28 Договору та ст. 24 Закону України «Про оренду землі» вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Договір було укладено 30.09.2014, речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРПНМ) зареєстровано 09.10.2015. Однак з моменту державної реєстрації права і до моменту подання позовної заяви фермерське господарство для використання Земельної ділянки ні позивачем, ні його батьком, Сергієнком Іваном Івановичем (далі - Орендар), створено не було, а використання земельної ділянки за цільовим призначенням орендарем фактично не почалось.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» в редакції від 17.07.2011 (далі - Закон № 973-ІУ в редакції від 09.12.2012), що діяла станом на час укладення Договору, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

За змістом ст. 8 Закону № 973-ІV в редакції від 09.12.2012 після одержання укладення засновником договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 973-ІV в редакції від 09.12.2012 р землі фермерського господарства можуть складатися із, зокрема, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Згідно зі статтею 19 Закону № 973-ІV в редакції від 09.12.2012 до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

За правилами частини другої статті 20 Закону № 973-ІV в редакції від 09.12.2012 майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у статуті термін.

З наведених норм права вбачається, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди. Право користування такими земельними ділянками зазначається в його статуті, який має містити відомості про земельну ділянку, а також термін, на який передається це майнове право.

Суд бере до уваги, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої палати Верховного суду по справі № 927/79/19 від 30.06.2020, нормами Закону № 973-ІV запроваджений механізм, за яким земельна ділянка спочатку надається в оренду громадянину з метою здійснення підприємницької діяльності (для ведення фермерського господарства), проте останній може використовувати її лише шляхом створення фермерського господарства як форми здійснення своєї підприємницької діяльності. Таке фермерське господарство створюється після отримання громадянином земельної ділянки в оренду. З моменту створення цього фермерського господарства та його державної реєстрації до нього за нормами Закону № 973-ІV переходять права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі.

З викладеного вбачається, що Орендар був зобов`язаний після державної реєстрації договору оренди створити фермерське господарство, передати отриману в оренду земельну ділянку до складеного капіталу такого фермерського господарства та почати використовувати її за цільовим призначенням у господарській діяльності фермерського господарства. Докази відповідних дій, в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача на використання ним Земельної ділянки за цільовим призначенням через передачу її у суборенду Фермерському господарству «УДАЧА», не відповідає дійсності, оскільки ФГ «УДАЧА» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було створене ще 15.12.2003, тобто дане господарство не було створене після отримання Земельної ділянки на виконання вимог Закону № 973-ІV та вимог Договору, а існувало більше десяти років до того. Тобто, Сергієнко Іван Іванович для використання Земельної ділянки мав створити нове фермерське господарство, а не передавати її в суборенду вже існуючому ФГ «УДАЧА». Також, з доданого до позовної заяви Статуту вбачається, що Земельна ділянка не була внесена до складеного капіталу ФГ «УДАЧА».

Зокрема, з аналізу положень статей 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.06.2020 у справі №922/989/18 зробила висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

З матеріалів справи вбачається, що до ФГ «УДАЧА» фактично не перейшли права та обов`язки Орендаря за Договором. Орендну плату до 2024 року сплачував Сергієнко Ігор Іванович як орендар, з листом щодо поновлення Договору звернувся до відповідача також Сергієнко І.І., а не ФГ «УДАЧА».

Сам факт передачі позивачем Земельної ділянки ФГ «УДАЧА» у суборенду не може свідчити про використання Земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки позивач як Орендар фактично використовує Земельну ділянку не для ведення фермерського господарства, а для здачі її в піднайм (суборенду).

Власне, факт передачі Земельної ділянки у суборенду Орендарем свідчить про порушення п.27 Договору згідно умов якого право на оренду земельної ділянки державної власності не може бути відчужено орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано в заставу. Аналогічне положення міститься у ст. 8-1 Закону України «Про оренду майна» (ред 11.08.2013).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що Орендар та позивач, як його правонаступник, порушили вимоги пунктів 1, 14, 27 і 31 Договору.

З Довідки відповідача від 22.01.2025 № 02.1-12/164 «Інформація про суми орендної плати по договору оренди від 30.09.2014, кадастровий номер :02:001:0452» вбачається, що Сергієнко Іван Іванович сплачував орендну плату за Договором один раз на рік, і без врахування індексів інфляції, оскільки сума орендної плати протягом 2021-2024 років не змінювалась.

Водночас, за умовами п. 11 Договору орендна плата вноситься у грошовій формі щомісячно рівними частками до 30 числа місяця, наступного за останнім календарним днем звітного (податкового періоду). Згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Тобто, відповідач зауважив, що мало місце систематичне порушення позивачем умов Договору щодо своєчасної та повної оплати орендної плати за користування земельною ділянкою протягом, як мінімум, останніх чотирьох років.

За приписами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Суд враховує, що під «систематичною несплатою» слід розуміти два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором (такі роз`яснення містяться у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 484/3687/16-ц; Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі №313/780/19 та ін ).

Суд також бере до уваги, що Верховний суд у постанові по справі № 479/1073/18 від 31.06.2020 зазначив, що аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що формально Орендар / позивач можливо й не порушували вимоги Податкового кодексу щодо строків сплати орендної плати, встановлених для фізичних осіб, але строки, визначені Договором, є явно порушеними Орендарем / позивачем, і внаслідок такого порушення місцевий бюджет отримував надходження від орендної плати не щомісячно, а наприкінці року, тобто із затримкою строку платежу.

Відтак, Орендар/позивачем було порушено умови пунктів 1, 11, 14, 27 і 31 Договору. Зазначені порушення є істотними, а тому можуть слугувати для відмови у поновленні Договору оренди на новий строк.

Як зазначалось вище, однією з обов`язкових умов поновлення договору оренди землі на новий строк згідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (ред. 11.08.2013) є направлення орендарем разом з листом-повідомленням щодо поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. При цьому, з огляду на зміст ч. 3 ст. 33 даного Закону вбачається, що такий лист та проект додаткової угоди мають бути направлені у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Пунктом 8 Договору визначено, що Договір діє до 24 вересня 2024 року. При цьому, відповідно абз. 2 даного пункту встановлено 30-денний строк на повідомлення Орендодавця про намір продовжити дію Договору.

З матеріалів справи вбачається, що спільною Заявою від 23.08.2024 (вх.№ 94) позивач та його брат Сергієнко Олег Іванович звернулись до відповідача з проханням продовжити термін оренди на 10 років. Проте, проекту додаткової угоди до даної Заяви, всупереч вимогам ч.3 ст .33 Закону, Позивачем та його братом додано не було.

У відповідь на Заяву, 17.09.2024 відповідач направив заявникам Лист-повідомлення за № 02.1-12/1370, яким звернув увагу заявників на те, що ними не було додано проекту додаткової угоди до даної заяви, а також повідомив про відсутність наміру укладати договір оренди землі на новий строк у зв`язку з порушенням Орендарем / позивачем умов Договору.

01.10.2024 (поза межами визначеного у ч. 2 ст. 33 Закону строку) за вх. № 109, на адресу відповідача надійшла від позивача Заява, якою він просив поновити (продовжити) Договір оренди на строк 10 років. До заяви було додано проект додаткової угоди до Договору.

16.10.2024 на адресу позивача відповідач відправив лист-повідомлення від 15.10.2024 № 02.1-12/1583, яким повідомив, що розгляд заяви по суті було винесено на розгляд наступної пленарної сесії Шрамківської сільської ради.

Рішенням Шрамківської сільської ради від 22.11.2024 № 47-31/VIII було відмовлено позивачу у задоволенні його заяви щодо поновлення договору оренди землі на 10 років у зв`язку з порушенням останнім та Орендарем умов Договору.

18.12.2024 відповідачем на адресу позивача було направлено Лист від 09.12.2024 № 02.1-12/1925, яким відповідач просив позивача у зв`язку із закінченням терміну дії Договору повернути Земельну ділянку. До листа були додані акти приймання-передачі земельної ділянки.

Суд враховує, що конструкція статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-ІХ передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк. Стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не дотримано однієї з обов`язкових умов поновлення договору оренди землі на новий строк, а саме - не надіслано орендодавцю не пізніше, ніж за місяць до закінчення строку дії договору оренди землі проект додаткової угоди про поновлення договору.

Однією з умов поновлення договору оренди землі на новий строк згідно ч. 5 ст 33 Закону України «Про оренду землі» (ред 11.08.2013) є відсутність письмових заперечень у поновленні цього договору від орендодавця упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі.

Твердження позивача про те, що таких заперечень не було, суд вважає безпідставними, оскільки з тексту в листі від 17.09.2024 № 02.1-12/1370 вбачається повідомлення про те, що заявниками не було додано проекту додаткової угоди до цієї заяви, а також повідомлено про відсутність наміру укладати договір оренди землі на новий строк у зв`язку з порушенням Орендарем / позивачем умов Договору.

Оцінюючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача та вважає не доведеною позивачем наявність вичерпного переліку обставин, які давали б йому право на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, за змістом положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Суд звертає увагу, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав позову з долученням належних доказів з приводу заявлених ним вимог.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені судом обставини, зважаючи на предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до положень ст.129 ГПК України покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст. 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 25.07.2025

Суддя Костянтин ДОВГАНЬ