ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" липня 2025 р. Справа № 911/2634/24

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., перевіривши матеріали заяви Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія»

до Фізичної особи підприємця Гончаренко Інни Володимирівни

про стягнення 21 783, 22 гривень

установив:

У провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/2634/24 за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі заявник / КП «Броваритепловодоенергія») до Фізичної особи підприємця Гончаренко Інни Володимирівни (далі відповідач / ФОП Гончаренко І.В.) про стягнення 21 783, 22 грн боргу за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування.

Розгляд справи, згідно ухвали Господарського суду Київської області від 14.10.2024, здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Господарський суд Київської області, у складі судді Ейвазової А.Р., рішенням від 18.12.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025, задовольнив частково позовні вимоги; вирішив стягнути з ФОП Гончаренко І.В. на користь КП «Броваритепловодоенергія» 21 473, 94 грн основного боргу за послуги з постачання теплової енергії та 309, 18 грн основного боргу за абонентське обслуговування, а також 2 422, 39 грн судового збору; відмовив у задоволенні вимог в частині стягнення 0, 10 грн основного боргу за абонентське обслуговування.

24.07.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану КП «Броваритепловодоенергія» через підсистему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просить суд:

ухвалити додаткове рішення у справі № 911/2634/24 про повернення з Державного бюджету України судового збору у розмірі 605, 61 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 7678 від 08.10.2024;

вирішити питання щодо судових витрат у розмірі 43, 00 грн, понесених позивачем на оплату відомостей з Державного реєстру речових прав, сплачених відповідно до квитанції № 8685731 від 17.07.2024.

Відповідно до результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформлених протоколом автоматизованого розподілу б/н від 24.07.2025, означену заяву передано до розгляду судді Горбасенку П.В.

Господарський суд Київської області, у складі судді Горбасенка П.В., ухвалою від 31.07.2025 задовольнив частково заяву КП «Броваритепловодоенергія» про ухвалення додаткового рішення в частині повернення судового збору та повернув заявнику 605, 60 грн судового збору. Господарський суд дійшов висновку, що повернення судового збору не належить до предмета регулювання ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, а тому розглянув означену заяву в цій частині за загальними правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Натомість залишилося невирішеним питання щодо судових витрат у розмірі 43, 00 грн, понесених позивачем на оплату відомостей з Державного реєстру речових прав.

Отже відповідно до положень ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.02.2022 у справі № 918/450/20 виснував, що за змістом ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.

Суд встановив, що КП «Броваритепловодоенергія» у позовній заяві, на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, зазначив розрахунок судових витрат, згідно з яким позивач вказав, що у зв`язку з розглядом цієї справи поніс судові витрати у загальному розмірі 3 071, 00 грн, з яких 3 028, 00 грн судового збору та 43, 00 грн витрат на оплату інформаційної довідки з державного реєстру. Докази цих витрат, зокрема копію квитанції № 8685731 від 17.07.2024 на суму 43, 00 грн, були додані позивачем до матеріалів позову.

Натомість як випливає з матеріалів справи, суд при ухваленні рішення у справі № 911/2634/24 не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на оплату відомостей з Державного реєстру речових прав.

З огляду викладеного, наявні підстави для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас оскільки предметом звернення є лише вирішення питання про судові витрати, суд, керуючись ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає необхідності у виклику сторін.

Крім того судом враховано, що під час розгляду справи № 911/2634/24 всім учасникам судового процесу були створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Водночас, наявний у матеріалах справи відзив ФОП Гончаренко І.В. не містить окремих заперечень щодо понесених позивачем судових витрат, попри загальні заперечення відповідача на позов.

Дослідивши матеріали справи та заяви КП «Броваритепловодоенергія», суд доходить таких висновків.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2, ч. 1, 3 ст. 123, ч. 1, 3 ст. 128 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

У випадках, коли сума витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачають правила розподілу інших судових витрат.

Так, згідно п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд встановив, що позивачем до матеріалів справи додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387115936 від 17.07.2024 як доказ підтвердження права власності ФОП Гончаренко І.В. на об`єкт нежитлового приміщення (магазин), за яким виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, яка була предметом спору у справі № 911/2634/24.

Суд зазначає, що ця інформаційна довідка є доказом у розумінні ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України та подана позивачем в порядку ст. 74, 80, 164 Господарського процесуального кодексу України з метою доведення обставин, на які позивач посилався в обгрунтування підстав позову.

Водночас вказаний доказ подано позивачем з власної ініціативи, а не на вимогу суду, відтак у суду відсутні правові підстави для відшкодування компенсації витрат, пов`язаних з наданням такого доказу суду, в порядку ч. 1 ст. 128 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, такі витрати є наслідком реалізації позивачем свого процесуального права на доказування, а тому не можуть бути віднесені до витрат, що підлягають компенсації за рахунок іншої сторони.

Крім того суд зазначає, що матеріали позовної заяви КП «Броваритепловодоенергія» містили й інші докази, які підтверджують належність нерухомого майна відповідачу, зокрема договір № 306 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, укладений між позивачем та відповідачем, а також додаток № 1 до цього договору довідка про будівлі та споруди Гончаренко І.В., де вказано найменування об`єкта, до якого здійснювалося постачання відповідної послуги, нежитлове приміщення № 399 (магазин) в житловому будинку по вул. Москаленка Сергія, 49 у м. Бровари Київської області.

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви КП «Броваритепловодоенергія» про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо судових витрат, понесених позивачем на оплату відомостей з Державного реєстру речових прав, з огляду на що суд відмовляє в прийнятті додаткового рішення у справі № 911/2634/24.

Керуючись ст. 123, 128, 129, 237, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо судових витрат, понесених на оплату відомостей з Державного реєстру речових прав.

Ухвала складена та підписана 31.07.2025, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення згідно із ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко