СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Харків Справа № 922/3339/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.

та представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Гарагуля В.А. представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року (повний текст рішення складено 16.02.2021, суддя Лаврова Л.С.) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021 року (повний текст рішення складено 04 березня 2021 року, суддя Лаврова Л.С.) у справі №922/3339/20 у справі №922/3339/20

за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю БІСКОУН ЛІМІТЕД (BISCONE LIMITED), Республіка Кіпр

до Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, м. Харків

про стягнення дивідендів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до Господарського суду Харківської області звернулася Компанія з обмеженою відповідальністю БІСКОУН ЛІМІТЕД (BISCONE LIMITED) (Республіка Кіпр) (далі- Позивач) з позовом до Акціонерного товариства ТУРБОАТОМ (м. Харків) (далі - Відповідач) про стягнення Відповідача на користь Позивача суму заборгованості з виплати дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності ПАТ ТУРБОАТОМ у 2016 році у розмірі 29 818 321 (двадцять дев`ять мільйонів вісімсот вісімнадцять тисяч триста двадцять одна) гривня, 05 копійок, а також відшкодування судового збору та інших витрат, пов`язаних з розглядом даної позовної заяви.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року у справі №922/3339/20 позовні вимоги задоволено.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021року у справі №922/3339/20 задоволено заяву Позивача про розподіл судових витрат (вх. 4092 від 18 лютого 2021 року) та стягнуто з АТ ТУРБОАТОМ на користь Позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 17140,00 євро, що за курсом НБУ станом на 16.02.2021 еквівалентно 581555,06 грн.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року у справі №922/3339/20 повністю і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; судові витрати покласти на Позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав наступне:

- Позивачем, всупереч статтям 74, 77 ГПК України, не було надано належних доказів на підтвердження розміру позовних вимог (суми не виплачених дивідендів), а суд першої інстанції їх не перевірив;

- постановою КМУ від 24.04.2019 № 364 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» було змінено розмір відрахувань частини чистого прибутку та Відповідачем було перераховано 90 % частини чистого прибутку на виплату дивідендів державі, що зумовило неспроможність товариства виконати свої зобов`язання перед акціонерами у повному обсязі.

Одночасно Відповідач звернувся з апеляційною скаргою на додаткове рішення суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив змінити додаткове рішення та зменшити розмір витрат на правничу допомогу Позивача.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 у справі №922/3339/20 апеляційну скаргу Відповідача задоволено, рішення Господарського суду

Харківської області від 11 лютого 2021 року у справі №922/3339/20 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також, постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2021 у справі №922/3339/20 скасовано додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021року у справі №922/3339/20 та прийнято нове про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №922/3339/20 касаційну скаргу Позивача задоволено частково, оскаржені постанови Східного апеляційного господарського суду скасовано, справу №922/3339/20 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Скасовуючи оскаржувані постанови апеляційного суду, Верховний Суд зазначив про допущені апеляційним судом процесуальні порушення в частині прийняття додаткових доказів та обставин, які не існували на момент прийняття рішення у справі, зокрема, вимоги Компанії з обмеженою відповідальністю БІСКОУН ЛІМІТЕД (BISCONE LIMITED) від 16.02.2021 про викуп акцій Акціонерним товариством ТУРБОАТОМ, яка мала місце після прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.01.2022 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Сгара Е.В.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Сгари Е.В.

визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Склярук О.І., судді Хачатрян В.С. та Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2023р., зокрема, було перейменовано Відповідача з Акціонерного товариства «Турбоатом», м.Харків, на Акціонерне товариства «Українські енергетичні машини», м. Харків. У зв`язку з надходженням заяв (вх.1844) Компанії з обмеженою відповідальністю «БІСКОУН ЛІМІТЕД» (BISCONE LIMITED), та (вх.1873) від Компанії з обмеженою відповідальністю «БЕСТГЛАЙД ЛІМІТЕД» (BESTGLIDE LIMITED) про заміну Позивача правонаступником запропоновано Відповідачу надати письмові пояснення, розгляд справи відкладений.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2023р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача за вх. №3796 Х/1 на рішення Господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року у справ №922/3339/20 зупинено до закінчення перегляду Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвали Східного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 у справі №922/3339/20.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.11.2023р. скасовано ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 28.06.2023р. про заміну позивача - Компанії з обмеженою відповідальністю «БІСКОУН ЛІМІТЕД» (BISCONE LIMITED), Республіка Кіпр, на його правонаступника Компанію з обмеженою відповідальністю «БЕСТГЛАЙД ЛІМІТЕД» (BESTGLIDE LIMITED), Республіка Кіпр, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.06.2023р. про заміну Позивача, Верховний Суд у п. 4.6. постанови від 06.11.2023 у справі №922/3339/20 зобов`язав суд апеляційної інстанції при новому розгляді, зокрема, встановити наступне:

- обставини виконання умов Договору про відступлення права вимоги та фактичного переходу прав та обов`язків первісного кредитора до нового кредитора на підставі правочину;

- обставини дійсної спрямованості наміру сторін за Договором про відступлення права вимоги на реальне настання наслідків за договором;

- обставини можливості укладення договору з метою уникнення введених санкцій, добросовісності сторін.

Після надходження на адресу Східного апеляційного господарського суду 05.12.23 матеріалів справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 заяви про самовідвід від розгляду справи №922/3339/20, що подана головуючою суддею Склярук О.І., суддею Гетьман Р.А. та суддею Хачатрян В.С. задоволено, матеріали справи №922/3339/20 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 ГПК України.

Згідно Протоколу проведення повторного автоматизованого розподілу від 07.12.2023р., справу №922/3339/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Стойка О.В., судді Істоміна О.А., Попков Д.О.

Ухвалами від 12.12.2023 справу прийнято до провадження, поновлено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021 року, розгляд справи призначено на 22.01.2024 о 10:30.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 провадження у справі №922/3339/20 зупинено до моменту отримання відповіді уповноваженого органу (суб`єкту) Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр через Міністерство юстиції України в особі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із судовим дорученням до Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр про витребування необхідних документів (згідно переліку, наведеного в ухвалі).

В межах апеляційного провадження на основне рішення від 11.01.2021р. у справі №922/3339/20 04.03.2025 на виконання ухвали від 22.01.2024, зареєстровано надходження від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції супровідного листа №6632/6752/-1-25/15.1 від 21.02.2025 з переліком документів, наданих на запит суду Міністерством юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр (лист - відповідь M.J.P.O. 12.11.025.010.015 від 13.01.25), складених англійською та грецькою мовами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 Відповідачу запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали надати суду один примірник належним чином (нотаріально) завіреного перекладу на українську мову листа - відповіді Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр (отримуючого органу Республіки Кіпр) M.J.P.O. 12.11.025.010.015 від 13.01.25 та наданих до нього документів (що не мають примірника українською) у справі №922/3339/20 для вирішення питання щодо подальшого поновлення апеляційного провадження. провадження.

Від Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», м. Харків 24.03.2025 року надійшов перелік документів, з нотаріальним перекладом.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.04.2025р. апеляційне провадження у справі №922/3339/20 на рішення господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року було поновлено, розгляд справи призначено на 02.06.2025р. о 10:45.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2025р. поновлено провадження у справі №922/3339/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», м. Харків на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021 року у справі № 922/3339/20, об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини», м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 11 лютого 2021 року та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021 року у справі № 922/3339/20 в одне апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на « 02» червня 2025 р. о 10:45год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 повідомлено Компанію з обмеженою відповідальністю «БІСКОУН ЛІМІТЕД» (BISCONE LIMITED), Республіка Кіпр про оголошення перерви по розгляду справи №922/3339/20 до 30 червня 2025 р. о 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 131.

У судове засідання 30.06.2025 представники сторін не з`явились, від представника Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за мотивами зайнятості представника у іншому судовому засіданні.

Ухвалою судової колегії, занесеною до протоколу судового засідання від 30.06.2025 на підставі ст. 202 ГПК України відмовлено у задоволенні означеного клопотання, оскільки причини неявки, наведені в клопотанні, визнані неповажними, крім того, явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Розгляд апеляційних скарг Відповідача відкладено на 28.07.25 о 12:15.

Також ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 відмовлено у задоволенні заяв (вх.1844) Компанії з обмеженою відповідальністю «БІСКОУН ЛІМІТЕД» (BISCONE LIMITED), та (вх.1873) Компанії з обмеженою відповідальністю «БЕСТГЛАЙД ЛІМІТЕД» (BESTGLIDE LIMITED), щодо заміни Позивача на Компанію з обмеженою відповідальністю «БЕСТГЛАЙД ЛІМІТЕД» (BESTGLIDE LIMITED в порядку правозаступництва за мотивами недоведеності Позивачем факту відступлення права вимоги належними та допустимими доказами, оригіналів доказів правонаступництва на вимогу суду не надано.

У судовому засіданні 28.07.2025р. представник Відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив скасувати основне та додаткове рішення суду першої інстанції.

Представник Позивача не скористався правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції, але був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, тому судова колегія прийшла до висновку про розгляд справи у його відсутності.

Судовою колегією враховано, що Позивач є ініціатором розгляду справи, проте а ні за останнім відомим місцезнаходження в Україні, а ні за місцем реєстрації в Республіці Кіпр він не перебуває, про належну поштову адресу суд не повідомив, проте мав можливість дізнатися про час розгляду справу з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, або шляхом направлення запиту до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- належність Позивачу на праві власності 23 651 181 штук простих без документарних акцій АТ ТУРБОАТОМ загальною номінальною вартістю 5 912 795,25грн., що становить 5,5980% у статутному капіталі AT ТУРБОАТОМ;

- прийняття 14 червня 2017 року Наглядовою радою ПАТ ТУРБОАТОМ рішення, оформлене Протоколом № 10-НР від 14 червня 2017 року, яким визначено дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, до яких включено позивача, встановлено строк (з 01 вересня 2017 року по 20 жовтня 2017 року) та спосіб виплати дивідендів, а також розмір дивідендів на 1 акцію - 1.260754 грн.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Звертаючись з позовною заявою Компанія з обмеженою відповідальністю БІСКОУН ЛІМІТЕД (BISCONE LIMITED) зазначає про невиконання AT ТУРБОАТОМ обов`язку з виплати їй за 2016 рік дивідендів у розмірі 29 818 321,05 грн (23651181 штук * 1,260754 грн) та просить стягнути відповідну суму у судовому порядку.

В суді першої інстанції Відповідачем доказів сплати дивідендів або доказів на підтвердження відсутності обов`язку виплатити Позивачу дивіденди до суду не було надано. Представником Відповідача обґрунтованих заперечень проти позову не було висловлено з посиланням на те, що не було підготовлено відзив на позовну заяву.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем заборгованість з виплати Позивачеві дивідендів за 2016 рік не спростована, доказів її погашення не надано у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача 29818321,05 грн дивідендів.

Також суд першої інстанції, враховуючи наявність підстав до задоволення позову додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 01 березня 2021року у справі №922/3339/20, задовольнив заяву Позивача про розподіл судових витрат та стягнув з Відповідача на користь Позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 17140,00 євро, що за курсом НБУ станом на 16.02.2021 еквівалентно 581555,06 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційних скарг такими, що не знайшли підтвердження, виходячи з наступних обставин та норм цивільного та господарського законодавства в редакції, що діяли на момент виникнення спору.

Відповідно до ч. 1 статті 152 ЦК України акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Згідно зі статтею 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Особа, маючи корпоративні права, вправі очікувати від їх реалізації, зокрема, матеріальне благо та не може бути обмежена у судовому захисті своїх прав; має право будь-яким не забороненим способом захищати свої права і свободи від порушення і протиправних посягань.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільні права здійснюються особою у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За приписами ч. 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту.

Відповідно до п. 8 статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Статтею 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені ЦК України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

У відповідності до ч. 1 статті 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» передбачено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, установлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, що передбачені законом.

Згідно з ч. 1 статті 20 Закону України «Про акціонерні товариства» акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства.

Відповідно до вимог статті 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчими документами та законом, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

У відповідності до п. 2 ч. 1 статті 25 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на отримання дивідендів.

Згідно з ч. 1 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватися пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способу та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» унормовано, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Згідно з ч. 3 статті 30 названого Закону рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Отже, у разі прийняття загальними зборами акціонерного товариства рішення про виплату дивідендів, у такого товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами.

Так, у постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі №910/11316/17 зазначено, що з прийняттям товариством рішення про виплату дивідендів та встановленням у такому рішенні строків проведення розрахунків з учасником (акціонером) у товариства виникає обов`язок виплати дивідендів без будь-яких додаткових умов у встановлений у рішенні загальних зборів строк.

Як свідчать матеріали справи, Річними Загальними зборами акціонерів ПАТ «Турбоатом» (Протокол № 22 від 20.04.2017) та Наглядовою радою ПАТ «Турбоатом» (Протокол № 10-НР від 14.06.2017) прийняті наступні рішення стосовно виплати дивідендів за результатами діяльності Товариства у 2016 році: «Розмір дивідендів, що підлягають виплаті відповідно до рішення річних Загальних зборів: 532664000 грн. Дата складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за результатами діяльності Товариства у 2016 році 29.06.2017. Розмір дивідендів на 1 акцію - 1.260754 грн.

Строк виплати дивідендів з 01.09.2017 по 20.10.2017 безпосередньо акціонерам».

Таким чином, виходячи зі змісту рішень річних загальних зборів акціонерів АТ ТУРБОАТОМ, оформлених Протоколом від 20.04.2017 № 22, відповідач прийняв на себе грошове зобов`язання здійснити виплату позивачеві дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2016 році.

З огляду на те, що BISCONE LIMITED, яке є власником 23 651 181 штук простих бездокументарних акцій AT «ТУРБОАТОМ», була включена до переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності AT «ТУРБОАТОМ» за 2016 рік, останнє було зобов`язане не пізніше 20.10.2017 виплатити BISCONE LIMITED дивіденди у розмірі 29818321,05 грн. (23651181 штук * 1,260754 грн.).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Новоселецький проти України», «Федоренко проти України»).

Поняття «майно» має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а також законні сподівання щодо прибутку, що може вважатися правом власності відповідно до положення ст.1 Протоколу (рішення у справах «Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів», «Федоренко проти України»). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Таким чином, рішення загальних зборів Відповідача про сплату акціонеру дивідендів надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, «законне очікування», що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України».

Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Отже, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, у силу положень Закону України «Про акціонерні товариства», ГК України, ЦК України та прийнятих відповідачем рішень про виплату акціонерам дивідендів, у останнього виникло зобов`язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплати дивідендів.

За змістом ч. 1 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу.

Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У силу ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є: договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 названої статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є також й інші юридичні факти, до яких можна віднести і рішення загальних зборів про виплату дивідендів.

Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не лише з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, у тому числі і на підставі факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом, відповідач не виконав свого грошового зобов`язання по виплаті дивідендів належним чином і у встановленому законодавством України порядку.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що постановою КМУ від 24.04.2019 № 364 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави», було змінено розмір відрахувань частини чистого прибутку та відповідачем було перераховано 90 % частини чистого прибутку на виплату дивідендів державі, що зумовило неспроможність товариства виконати свої зобов`язання перед акціонерами у повному обсязі.

Судова колегія вважає такі твердження апелянта безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.1, 2 статті 92 ЦК України особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Згідно з ч. 3 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2019 у справі №2а/2570/5241/11 зауважив, що вирішення питання щодо виплати дивідендів (розподілу чистого прибутку підприємства) є виключною компетенцією загальних зборів акціонерів, а отже, не може бути вирішено будь-яким іншим органом.

Отже, акціонерне товариство може вчиняти дії щодо розподілу свого річного прибутку у вигляді дивідендів, у тому числі змінювати вже розподілений прибуток лише через такий орган, як загальні збори акціонерів.

Проте, після прийняття загальними зборами акціонерів відповідача рішення про розподіл прибутку товариства, іншого рішення, яким би було змінено розмір дивідендів та строк їх виплати за результатами діяльності відповідача у 2016-2018 роках, загальними зборами не приймалося.

Враховуючи положення ч. 2 статті 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є випадком, який вважається підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, посилання Відповідача на відсутність у нього коштів, необхідних для виплати Позивачеві належних останньому дивідендів, не є підставою для звільнення від обов`язку здійснення такої виплати.

Колегія суддів також критично оцінює доводи скаржника про те, що Позивачем, всупереч статтям 74, 77 ГПК України, не було надано належних доказів на підтвердження розміру позовних вимог (суми не виплачених дивідендів), а суд першої інстанції їх не перевірив.

Так, у матеріалах справи наявні всі документи, необхідні для здійснення розрахунку суми дивідендів, що підлягають виплаті позивачу, а саме: договір купівлі продажу цінних паперів, виписки про операції з цінними паперами, протоколи річних загальних зборів акціонерів, якими затверджено розмір дивідендів, витяги з протоколів річних загальних зорів акціонерів АТ «Турбоатом», витяги з протоколів Наглядової ради АТ «Турбоатом», вказані докази підтверджують кількість іменних акцій, які належать позивачеві та розмір не виплачених дивідендів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача невиплачених в строк дивідендів.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування вимоги Позивача від 16.02.2021 про викуп акцій Відповідача, то оскільки вони не існували на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, вони не можуть розглядатися судовою колегією.

Беручи до уваги зазначене, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги Відповідача також не спростовують висновку суду першої інстанції.

Судова колегія не бере до уваги доводи Відповідача про необхідність врахування обставин застосування до Позивача санкцій, оскільки такі обставини з`явились вже після прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, законних підстав до зміни або скасування якого не встановлено, отже вони мають бути враховані лише на стадії його виконання.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2021 у справі №922/3339/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Що стосується додаткового рішення, то воно є невід`ємною частиною прийнятого по суті рішення суду і може бути оскаржено відповідно до статті 287 ГПК України (відповідний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.05.2020 у справі № 910/5410/19).

Покладаючи на Відповідача обов`язок з відшкодування Позивачу судових витрат на професійну допомогу в розмірі 17140,00 євро, що за курсом НБУ станом на 16.02.2021 було еквівалентно 581555,06 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір та фактичне понесення заявлених Позивачем судових витрат підтверджується описом послуг від 16.02.2021, актом приймання- передачі наданих послуг від 12.02.2021 на суму 17140,00 євро, рахунком- фактурою № 1 від 04.11.2020, повідомленням про зовнішній переказ коштів від 23.11.2020, випискою по особовим рахункам з 02.11.2020 по 30.11.2020 від 15.02.2021, рахунком фактурою № 3 від 12.02.2021, повідомленням про зовнішній переказ коштів від 15.02.2021.

При цьому суд першої інстанції врахував умови укладеного Позивачем з представником договору про надання правничої допомоги, виникнення спору з вини Відповідача, розмір задоволених вимог, відсутність дій Відповідача щодо досудового вирішення спору, поведінку сторони Відповідача під час розгляду справи, відсутність доказів не співмірності заявлених витрат, отже суд не встановив підстав для зменшення розміру заявлених Позивачем судових витрат на правничу допомогу.

З огляду на те, що судовою колегію залишено без змін рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2021, то додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01.03.2021 року у справі №922/3339/20, також підлягає залишенню без змін, оскільки окремих доводів щодо його незаконності або необґрунтованості апеляційна скарга не містить, а твердження представника апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції про неспівмірність стягнутого розміру зі складністю справи - не є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українські енергетичні машини, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01.03.2021 року у справі №922/3339/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 01.03.2021 року у справі №922/3339/20 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Акціонерне товариство Українські енергетичні машини, м. Харків.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 01.08.2025.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков