ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову до подачі позову

31.07.2025м. ДніпроСправа № 904/4136/25

за заявою Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75; ідентифікаційний код 26510514)

особа, яка може отримати статус учасника справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" (18002, м. Черкаси Черкаської обл., вул. Святотроїцька, буд. 55А; ідентифікаційний код 40641169)

про забезпечення позову до подачі позовної заяви

Суддя Загинайко Т.В.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою (вх.зз-90/25 від 29.07.2025) про забезпечення позову у якій просить накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" (ідентифікаційний код 40641169), а саме - автозаправна станція: будівля операторської літ. Д-1 загальною площею 15,1 кв.м, побутове приміщення літ. Е-1 загальною площею 9,5 кв.м, навіс літ. Ж, огорожа № 5,6, автозаправочні колонки № 7-11, автозаправочні блок-пункти №13, I-мостіння, що розташовано за адресою: вул. Івана Нечуя Левицького, буд. 93 у м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" (ідентифікаційний код 40641169), в межах суми стягнення в розмірі 1 031 503 грн. 19 коп., до набрання рішенням по справі законної сили.

Заява обґрунтована тим, що:

- Дніпровська міська рада, як розпорядник земельних ділянок комунальної власності на території міста Дніпро, є суб`єктом, уповноваженим на здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території міста Дніпра, та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав;

- за наслідками обстеження земельної ділянки за адресою: вул. Івана Нечуя Левицького, буд. 93 у м. Дніпрі встановлено: "Доступ до земельної ділянки вільний. Заїзд/виїзд здійснюється зі сторони вул. Бажова. На земельній ділянці розташовано занедбаний автозаправний комплекс, що складається з одноповерхової будівлі без вікон та дверей, металевого навісу на опорах, де залишились отвори від паливороздавальних колонок на бетонній основі; металевих підземних паливних резервуарів. Територія земельної ділянки вкрита асфальтом зі щебнем, частково поросла кущами та травою. На момент обстеження на території автозаправної станції господарська діяльність з продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів а також, пального не здійснювалася. Площа обстежуваної земельної ділянки становить 0,1372 га";

- відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`ясовано, що на земельній ділянці за адресою - вул. Івана Нечуя-Левицького, буд. 93 у м. Дніпро розташована автозаправна станція: будівля операторської літ. Д-1 загальною площею 15,1 кв.м, побутове приміщення літ. Е-1 загальною площею 9,5 кв.м, навіс літ. Ж, огорожа № 5,6, автозаправочні колонки № 7-11, автозаправочні блок-пункти № 13, І-мостіння, власником якої з 14.03.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" на підставі акту приймання-передачі, серія та номер: 1303, 1304 від 14.03.2017;

- вищезазначена інформація міститься в акті обстеження земельної ділянки від 30.06.2025 № 0360 інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради;

- Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом від 09.05.2025 повідомило про те, що наявна часткова сплата за користування землею, що було враховано під час здійснення розрахунку безпідставно збережених коштів;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" з 2017 року по теперішній час користується земельною ділянкою, за адресою: вул. Івана Нечуя Левицького, буд. 93 у м. Дніпрі, на якій знаходяться належні йому на праві власності об`єкти нерухомості;

- внаслідок вказаного вбачається спір між Дніпровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм", оскільки останнім безпідставно збережено кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки.

Як вбачається, предметом майбутнього позову заявник визначає вимогу Дніпровської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" коштів, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 1 031 503 грн. 19 коп.

Заявник вважає, що за відсутності вжиття заходів забезпечення позову об`єкти, розміщені на земельній ділянці можуть бути відчужені на користь третіх осіб. Метою таких дій може бути, зокрема, штучне збільшення кола учасників судового процесу, що зумовить затягування розгляду справи. Та зазначає, що з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 755/3782/17, можливо вчинення перешкод в подальшому виконанні судового рішення шляхом зміни власника будівель та споруд.

Також, заявник зазначає, що грошові кошти, в свою чергу можуть бути виведені з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм", що в подальшому, за умови задоволення позовної заяви, може ускладнити виконання рішення суду.

В обґрунтування обраного заходу забезпечення позову, заявник зазначає про те, що:

- обраний захід забезпечення позову зумовить неможливість затягування розгляду справи шляхом залучення до участі по справі нових учасників;

- обраний захід забезпечення позову не порушує права відповідача та інших осіб;

- обраний захід забезпечення позову є пропорційним, обґрунтованим, співмірним та адекватним до пред`явлених позовних вимог;

- обраний захід забезпечення позову є збалансованим відносно інтересів учасників судового процесу;

- обраний захід забезпечення позову зумовить ефективне поновлення порушених прав внаслідок задоволення позову.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення заявник вказує на те, що забезпечення позову в зазначеній справі не може призвести збитків для відповідача або третіх осіб, оскільки його вжиття фактично не може бути наслідком обмеження в роботі.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України ).

Верховний Суд звертав увагу, що, у випадку подання позову про стягнення грошових коштів, можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Водночас, накладення арешту на майно не має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду, у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд враховує, що обраний заявником вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав майбутнього відповідача, оскільки майно фактично залишиться у володінні та користуванні титульного власника (майбутнього відповідача), а буде обмежено лише можливість розпоряджатися ним.

За таких обставин, з метою забезпечення реального захисту порушених прав та інтересів позивача у майбутньому, заява Дніпровської міської ради підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20, від 21.12.2020 у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Однак накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те, і на інше - у повній сумі спору (по 1 031 503 грн. 19 коп.), матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать майбутньому відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 1 195 052 грн. 19 коп. доцільно буде накласти арешт на майно майбутнього відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для майбутнього відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання можливого рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені Дніпровською міською радою заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Таким чином, заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову (вх.№зз-90/25 від 29.07.2025) - задовольнити.

2. Накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" (18002, м. Черкаси Черкаської обл., вул. Святотроїцька, буд. 55А; ідентифікаційний код 40641169) - автозаправну станцію, а саме - будівлю операторської літ. Д-1 загальною площею 15,1 кв.м, побутове приміщення літ. Е-1 загальною площею 9,5 кв.м, навіс літ. Ж, огорожу № 5,6, автозаправочні колонки № 7-11, автозаправочні блок-пункти № 13, I-мостіння, що розташоване за адресою: вул. Івана Нечуя Левицького (колишнє найменування - вул. Каруни), буд. 93 у м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" (18002, м. Черкаси Черкаської обл., вул. Святотроїцька, буд. 55А; ідентифікаційний код 40641169), в межах суми стягнення в розмірі 1 031 503 (один мільйон тридцять одна тисяча п`ятсот три) грн. 19 коп., до набрання рішенням по справі законної сили.

Стягувач: Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75; ідентифікаційний код 26510514)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтапрайм" (18002, м. Черкаси Черкаської обл., вул. Святотроїцька, буд. 55А; ідентифікаційний код 40641169)

Ухвала про забезпечення позову до подачі позову набирає законної сили з дати її підписання - 31.07.2025 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала про забезпечення позову до подачі позову є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання до - 01.08.2028 включно.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Загинайко