ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Справа № 918/124/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця Бондарчук Ірини Миколаївни

на рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 р.

постановлене у м. Рівне, повний текст складено 15.04.2025 р.

у справі № 918/124/25 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

до відповідача фізичної особи-підприємця Бондарчук Ірини Миколаївни

про стягнення 230635,93 грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 15.04.2025 р. у справі № 918/124/25 Господарський суд Рівненської області задоволив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про стягнення з фізичної особи-підприємця Бондарчук Ірини Миколаївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 74409,05 грн. заборгованості за кредитом, 153926,20 грн. заборгованості за процентами, 2300,00 грн. заборгованості за комісією та 2767,63 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач фізична особа-підприємець Бондарчук Ірина Миколаївна звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Вважає, що вказівка у договорі про те, що кредит не є споживчим зазначена виключно для того, щоб позбавити позичальника права на захист як споживача.

Стверджує, що правильність нарахування суми кредиту взагалі не досліджувалася в суді першої інстанції, хоча такий борг не відповідає умовам договору.

Звертає увагу, що у договорі зазначено, що зі сторони кредитодавця договір від 08.06.2023 р. № 459182-КС-002 підписано кваліфікованим електронним підписом Горбаньом Олександром Олександровичем, який наче б то діє на підставі довіреності № 1 від 01.09.2022 р., однак до матеріалів справи така довіреність не долучена. Вважає, що встановлення обставини підписанта договору (в тому числі зі сторони кредитодавця) має значення для справи, тому що ефективний спосіб захисту передбачає можливість визнання договору нікчемним (що не потребує окремого звернення до суду зокрема із зустрічним позовом).

Зауважує, що на підтвердження підписання договору ФОП Бондарчук І.М. позивачем долучено до матеріалів справи візуальну форму послідовності дій клієнта з використанням номера телефону НОМЕР_1 та електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не належить ФОП Бондарчук І.М. згідно виписки з ЄДР. Доводить, що електронні дані особи, яка прийняла пропозицію укласти договір не належать ФОП Бондарчук І.М.

Зазначає, що у договорі від 08.06.2023 р. № 459182-КС-001 порушені ряд істотних умов договору кредитування та відсутні кілька істотних умов договору, що впливають на можливість виконання сторонами договору, тому вважає договір неукладеним. Звертає увагу, що в судовому рішенні взагалі не взято до уваги позицію відповідача про те, що даний договір фактично укладено не з ФОП, а з фізичною особою, тому кредит є споживчим.

Доводить таким чином, що договір від 08.06.2023 р. № 459182-КС-002 начебто укладений з фізичною особою - підприємцем, при цьому ТОВ «Бізнес Позика» використано дані (засоби зв`язку та банківський рахунок) не ФОП, що робить договір фактично споживчим.

Також зауважує, що в рішенні суду від 15.04.2025 р. не вказано, що до матеріалів справи долучені декларації ФОП Бондарчук І.М. за 2022 та 2023 роки, з яких вбачається, що доходу в 2023 році (а саме тоді взято кредит) не було, а відтак для потреб підприємницької діяльності він точно не використовувався та на банківський рахунок фізичної особи - підприємця не зараховувався.

Звертає увагу, що ФОП Бондарчук І.М. не повідомляли про умови нарахування відсотків зі зміненою ставкою, тому є незрозумілим нарахування відсотків за підвищеною ставкою.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" подав відзив на апеляційну скаргу, у якому пояснює, що всі доводи та аргументи, наведені в скарзі, не можуть розглядатись в якості можливих підстав для скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика», оскільки в апеляційній скарзі взагалі не наведено належних та допустимих доказів (в розумінні норм ГПК України), а також належних правових підстав, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні.

Зазначає, що ані нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ані нормами Закону України «Про фінансові компанії» не передбачено обов`язку сторін правочинів зазначати в якості їх умов (реквізитів сторін) виключно відомості про сторін правочинів, які зазначаються в ЄДРЮОФОПГФ. До того ж, за сучасних умов будь-яка особа може мати в своєму розпорядженні декілька номерів телефону та/або адрес електронної пошти, якими вона може розпоряджатись на свій розсуд - в т.ч. надаючи їх реквізити тим особам, з якими вона вступає в ділові відносини.

Стверджує, що скаржниця за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4776, відправленого їй на номер телефону НОМЕР_3, визначений нею як фінансовий, належним чином, відповідно до ч.4 ст.14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікувалася в інформаційній системі кредитора - особистому кабінеті, де в подальшому і підписала кредитний договір, що підтверджується візуальною формою договору і так само відображується безпосередньо в його тексті.

Звертає увагу, що відповідачка перші три платежі сплачувала чітко згідно з графіком платежів, визначеним в п.3 кредитного договору № 459182-КС-002, що свідчить як про укладення та отримання відповідачем свого примірнику кредитного договору так і про вчинення відповідачкою конклюдентних дій, щодо визнання заборгованості за кредитним договором.

Доводить, що ТОВ «Бізнес Позика» видало кредит ФОП Бондарчук І.М. для здійснення підприємницької діяльності, тому на дані правовідносини не розповсюджується Закон України «Про споживче кредитування» та Закон України «Про захист прав споживачів».

Просить рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 р. у справі № 918/124/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч.13 ст.8 ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

08.06.2023 р. фізична особа-підприємець Бондарчук Ірина Миколаївна як позичальник та Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" як кредитодавець уклали договір про надання кредиту № 459182-КС-002 /а.с. 16 - 17 у т.1/.

Відповідно до п. 1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 58000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 28.09.2023 р., на умовах сплати процентів за користування кредитом: стандартна процентна ставка у розмірі 2,0000000% в день (фіксована ставка), знижена процентна ставка у розмірі 1,16033568% в день (фіксована ставка), комісія за надання кредиту - 8700,00 гривень.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою, вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку, описаному нижче.

Згідно з п. 2.1 договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, яка вказана в п. 1 договору.

Відповідно до п. 2.2 договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3. до договору, та до закінчення терміну дії договору. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.

В пункті 3 договору сторони погодили графік платежів з урахуванням того, що позичальник буде його дотримуватися і застосовуватиметься знижена процента ставка, згідно з яким передбачено 8 обов`язкових платежів по 15230,00 грн, починаючи з 22.06.2023 р. та закінчуючи 28.09.2023 р. Загальний платіж становить 121840,00 грн, з яких: 58000,00 грн - основна сума (кредит), 55140,00 грн - проценти за користування кредитом, 8700,00 грн - комісія за надання кредиту.

Договір містить відмітку про підписання його відповідачкою одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4776 08.06.2023 22:46:00" /а.с. 77 у т.1/.

Також 04.08.2023 р. ФОП Бондарчук І.М. та ТОВ "Бізнес Позика» уклали додаткову угоду № 1 до договору № 459182-КС-002 від 08.06.2023 р. /а.с. 38 у т.1/.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтвердили, що станом на 04.08.2023 р. сума неповернутого позичальником кредиту (отриманого відповідно до договору про надання кредиту № 459182-КС-002 від 08.06.2023 р. становить 42409,05 грн.

Згідно з п. 2, 2.1, 2.2 додаткової угоди кредитодавець та позичальник домовились, що після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 32000,00 грн. та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 32000,00 грн. у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту складатиме 74409,05 грн.

Додатковою угодою сторони продовжили строк кредиту на 57 днів, продовжили термін дії договору до 24.11.2023 р. та встановили новий графік платежів, за яким передбачено 8 обов`язкових платежів по 18300,00 грн, починаючи з 18.08.2023 р. та закінчуючи 24.11.2023 р. Загальний платіж становить 146376,04 грн, з яких: 74409,05 грн - основна сума (кредит), 67166,99 грн - проценти за користування кредитом, 4800,00 грн - комісія за надання кредиту.

Додаткова угода містить відмітку про підписання її відповідачкою одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1024 04.08.2023 22:06:53" /а.с. 38 зв. у т.1/.

У договорі та додатковій угоді зазначено про виконання договору та додаткової угоди відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", затвердженими наказом директора позивача від 27.06.2022 р. за № 13-ОД /а.с.19-26 у т.1/.

Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", затвердженими наказом директора позивача від 27.06.2022 р. за № 13-ОД /а.с.19-26 у т.1/, визначено, що вони визначають порядок і умови надання кредитодавцем кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору (як визначено у пункті 1.4.3 Правил), а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою-підприємцем, які є сторонами договору (п.1.1. Правил).

За умовами п.2.2. Правил заявник фізична особа-підприємець, що звертається до кредитодавця з наміром отримання фінансової послуги, перед заповненням заявки та до укладання договору має самостійно ознайомитись з інформацією, в тому числі необхідною для отримання кредиту та про наявні і можливі схеми кредитування у кредитодавця, що на сайті за посиланням: /bizpozyka.com/, /tpozyka.com/, /getfin.com.ua/.

При укладенні договору в електронній формі кредитодавець надає у вигляді електронного документа інформацію та документи, надання яких передбачене законодавством України, що регулює взаємовідносини сторін при наданні кредиту (п. 2.4. Правил).

Відповідно до п.5.2. Правил обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування.

Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів, про що зазначено у п.5.3. Правил.

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця (п.5.5. Правил).

Відповідно до п.5.7. Правил в разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості:

1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо);

2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування;

3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту;

4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом;

5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Отже, укладений сторонами кредитний договір та додаткова угода до нього за формою і змістом відповідають нормам чинного законодавства, зокрема нормам гл. 71 Цивільного кодексу України, гл. 35 Господарського кодексу України та іншим нормативним актам.

08.06.2023 р. ТОВ "Бізнес Позика" здійснило переказ коштів трьома платежами (25000,00 грн, 25000,00 грн та 8000,00 грн) загальною сумою 58000,00 грн, на банківський рахунок ФОП Бондарчук І.М. з призначеннями платежу "перерах. коштів Бондарчук І.М. ІПН НОМЕР_2 зг. кредитного договору № 459182-КС-002 від 08.06.2023 р. без ПДВ", що підтверджується довідками ТОВ Фінансова компанія "Елаєнс" від 06.02.2025 р. /а.с.31-32 у т.1/.

04.08.2023 р. ТОВ "Бізнес Позика" здійснило переказ коштів двома платежами (25000,00 грн та 7000,00 грн) загальною сумою 32000,00 грн, на банківський рахунок ФОП Бондарчук І.М. з призначеннями платежу "перерах. Коштів Бондарчук І.М. ІПН НОМЕР_2 зг. додаткової угоди від 04.08.2023 р. до кредитного договору № 459182-КС-002 від 08.06.2023 р. без ПДВ", що підтверджується довідками ТОВ Фінансова компанія "Елаєнс" від 06.02.2025 р. /а.с. 43 у т.1/.

Відповідачка у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі не заперечувала одержання від ТОВ "Бізнес Позика" кредиту у сумі 90000,00 грн.

Приналежність саме Бондарчук І.М. банківського рахунку, на який перераховано 08.06.2023 р. кошти у сумі 58000,00 грн. та 04.08.2023 р. кошти в сумі 32000,00 грн., підтверджується інформацією АТ КБ "Приватбанк", яку отримано на запит суду першої інстанції /а.с. 125 у т.1/.

Матеріалами справи підтверджено, що підприємець Бондарчук І.М. свої зобов`язання за кредитним договором № 459182-КС-002 від 08.06.2023 р. та додатковою угодою № 1 від 04.08.2023 р. виконала частково, сплативши позивачеві 63912,09 грн., які кредитодавець розподілив у такий спосіб: 15590,95 грн. - в рахунок погашення кредиту, 37121,14 грн. - в рахунок погашення відсотків за користування кредитом і 11200,00 грн. зараховано як комісію за користування кредитом /а.с. 96-97 у т.1/. Таке зарахування одержаних від відповідачки коштів відповідає умовам п.5.7. Правил.

У позовній заяві позивач доводить невиконання кредитного договору № 459182-КС-002 від 08.06.2023 р. та додаткової угоди № 1 від 04.08.2023 р. в решті і просить стягнути з відповідачки 230635,93 грн., з яких: 74409,05 грн. - суму прострочених платежів по тілу кредиту, 153926,88 грн. - суму прострочених платежів за відсотками, 2300,00 грн - суму прострочених платежів за комісією.

Суд першої інстанції, задоволивши позов, виснував про обґрунтованість позову, і колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом п. 5 ч. 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3-6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульовано використання підпису в сфері електронної комерції, відповідно до якої якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 р. у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

Колегією суддів на підставі доказів у справі встановлено, що ФОП Бондарчук І.М. через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку /а.с. 18 у т.1/.

ТОВ "Бізнес Позика" 08.06.2023 р. направлено ФОП Бондарчук І.М. пропозицію укласти договір № 459182-КС-002 про надання кредиту /а.с. 27 у т.1/.

08.06.2023 р. ФОП Бондарчук І.М. прийняла пропозицію щодо укладення договору № 459182-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою /а.с. 18 у т.1/, і в подальшому ФОП Бондарчук І.М. через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала заявку на отримання кредиту, де вказала номер свого поточного (карткового) рахунку /а.с. 40 у т.1/.

ТОВ "Бізнес Позика" 04.08.2023 р. направлено ФОП Бондарчук І.М. пропозицію/оферту укласти додаткову угоду № 1 /а.с. 41 у т.1/.

04.08.2023 р. ФОП Бондарчук І.М. прийняла пропозицію щодо укладення додаткової угоди № 1 на умовах, визначених офертою /а.с. 40 у т.1/.

Договір та додаткова угода містять відмітки про підписання їх відповідачкою одноразовими ідентифікаторами, відповідно "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4776 08.06.2023 22:46:00" /а.с. 77 у т.1/, щодо договору та "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1024 04.08.2023 22:06:53" /а.с. 38 зв. у т.1/ щодо додаткової угоди, у належному порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

За наведених обставин доводи скаржниці про недоведення факту укладення спірного кредитного договору та додаткової угоди та ненадання належних доказів укладення такого договору є безпідставними та спростовуються наведеними вище обставинами прийняття оферти, підписання договору та додаткової угоди відповідачкою одноразовими ідентифікаторами та фактом виконання, оскільки кошти були одержані, що відповідачка не заперечує, і частково проводила оплату за кредитним договором.

Як зазначено вище, укладений сторонами кредитний договір та додаткова угода до нього за формою і змістом відповідають нормам чинного законодавства, зокрема нормам гл. 71 Цивільного кодексу України, гл. 35 Господарського кодексу України та іншим нормативним актам.

Так, згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У нормах ст. 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 2- 1383/2010 і такий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.03.2021 р. у справі № 607/11746/17 і такий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.

Як зазначено вище, сторони виконували умови договору. Тобто - відповідачка одержав кредит і добровільно сплачував позивачу кошти за кредитним договором, умови договору не оспорюючи, і такі дії відповідачки свідчать про схвалення укладеного кредитного договору.

За таких обставин є необґрунтованими доводи відповідача про нікчемність кредитного договору та додаткової угоди.

Колегія суддів також враховує, що альтернативної редакції Правил, відмінної від редакції позивача, відповідачем не подано, і Правила залишались у спірний період в незмінній редакції.

Одночасно стверджуючи про те, що договір є неукладеним, відповідачка доводить, що спірний кредитний договір є споживчим і кошти не використовувались з підприємницькою метою.

Колегія суддів відхиляє такі доводи скаржниці, враховуючи, що умовами договору, зокрема, у пункті 1 договору № 459182-КС-002 чітко визначено, що кредит не є споживчим, а ціль цього кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності, тому скаржник підписала договір як фізична особа підприємець. З огляду на наведені умови договору не мають значення твердження скаржниці про те, що кредитні кошти не використовувалися на підприємницьку діяльність, а використовувалися нею для власних потреб.

Також є безпідставними доводи скаржника про те, що ФОП Бондарчук І.М. не повідомляли про умови нарахування відсотків зі зміненою ставкою, тому їй є незрозумілим нарахування відсотків за підвищеною ставкою. Колегія суддів встановила, що така зміна ставки нарахування відсотків чітко погоджена сторонами у п. 2.2 договору, і оскільки відповідач не здійснював повернення кредиту згідно з погодженим у п. 3 договору та в подальшому зміненим додатковою угодою графіком платежів позивач обґрунтовано припинив нарахування відсотків за зниженою ставкою - 1,16033568 та продовжив нарахування відсотків за стандартною ставкою - 2,0.

Так, відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Оскільки несвоєчасне виконання грошового зобов`язання має місце, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про стягнення, 74409,05 грн. прострочених платежів по тілу кредиту, 153926,88 грн. прострочених платежів за відсотками за період з 08.06.2023 р. по 24.11.2023 р. та 2300,00 грн. прострочених платежів за комісією. Розрахунки позивача на а.с. 96 - 97 у т.1 перевірені судом і визначені як обґрунтовані та арифметично правильні. Зарахування сплачених відповідачкою коштів правомірно виконано на умовах договору, Правил та у відповідності до норм ст. 534 ЦК України.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи були почуті, враховані судами першої та апеляційної інстанції, натомість оскаржуване рішення є вмотивованим, і судом першої інстанції зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає нормам ст. 236 ГПК України та практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України", "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця Бондарчук Ірини Миколаївни залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 15.04.2025 р. у справі № 918/124/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/124/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.