ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
31.07.2025 Справа №19/222
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
при секретарі судового засідання Курасові А.В.,
у справі за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави, Міністерства вугільної промисловості України, м. Київ,
до відповідача 1, Державного відкритого акціонерного товариства «Вуглебуд», м.Макіївка Донецької області,
до відповідача 2, Державного підприємства «Макіїввугілля», м. Макіївка Донецької області,
про стягнення солідарно заборгованості за безвідсотковою, цільовою бюджетною позикою в розмірі 357100,04 грн., з яких 347869,04 грн. основного боргу, 9231,00 грн. пені до Державного бюджету України на рахунки Міністерства вугільної промисловості України, відкриті в Державному казначействі України, -
за участю представників:
від заявника: Гулий Т. С. - самопредставництво,
від прокурора: не з`явився;
від позивача: не з`явився;
від відповідача 1: не з`явився;
від відповідача 2: не з`явився;
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Донецької області перебувала справа №19/222 за позовною заявою заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави, Міністерства вугільної промисловості України, м. Київ, до відповідача 1, Державного відкритого акціонерного товариства «Вуглебуд», м. Макіївка Донецької області, до відповідача 2, Державного підприємства «Макіїввугілля», м. Макіївка Донецької області, про стягнення солідарно заборгованості за безвідсотковою, цільовою бюджетною позикою в розмірі 357100,04 грн., з яких 347869,04 грн. основного боргу, 9231,00 грн. пені до Державного бюджету України на рахунки Міністерства вугільної промисловості України, відкриті в Державному казначействі України
Для розгляду справи визначено суддю Дучал Н.М.
Судове провадження у справі закінчено ухваленням рішення 05.10.2009, яким у справі №19/222 задоволено частково позов, стягнуто з Державного відкритого акціонерного товариства «Вуглебуд», м. Макіївка Донецької області до Державного бюджету України на рахунки Міністерства вугільної промисловості України, відкриті в Державному казначействі України 347869,04 грн. боргу за безвідсотковою, цільовою бюджетною позикою згідно договору № 23 від 23.08.2005; стягнуто з Державного відкритого акціонерного товариства «Вуглебуд», м.Макіївка Донецької області, на користь Державного бюджету України 3478,69 грн. державного мита; стягнуто з Державного відкритого акціонерного товариства «Макіїввуглебуд», м.Макіївка Донецької області, на користь Державного бюджету України 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.
У зв`язку з відрахуванням зі штату судді Дучал Н.М., згідно з розпорядженням керівника апарату суду №02-01/46 від 03.07.2025 призначено повторний автоматичний розподіл справи №19/222. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 для розгляду справи №19/222 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 24.07.2025 відновлено частково, з ініціативи Господарського суду Донецької області, втрачену справу №19/222 за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави, Міністерства вугільної промисловості України, м. Київ, до відповідача 1 Державного відкритого акціонерного товариства «Вуглебуд», м.Макіївка Донецької області, до відповідача 2 Державного підприємства «Макіїввугілля», м.Макіївка Донецької області, про стягнення солідарно заборгованості за безвідсотковою, цільовою бюджетною позикою в розмірі 357100,04 грн., з яких 347869,04 грн. основного боргу, 9231,00 грн. пені до Державного бюджету України на рахунки Міністерства вугільної промисловості України, відкриті в Державному казначействі України, в межах процесуальних документів, доступних в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду».
Інші учасники справи не з`явились, правову позицію по суті заяви не надано.
Дослідив підстави та обставини подання заяви Міністерством енергетики України, задля подальшого вирішення поставлених у зверненні питань, суд вбачає за необхідне визначити процесуальний статус заявника у межах даної справи та відзначає першочерговим розгляд вимог в частині заміни стягувача з Міністерства вугільної промисловості України на Міністерство енергетики України.
Виходячи зі змісту заяви та наданих пояснень у судовому засіданні, така вимога є запитом вчинення процесуальної дії в порядку ст. 334 Господарського процесуального кодексу України.
У цьому питанні суд виходить з такого.
Міністерство вугільної промисловості України утворене Указом Президента України №1123/2005 від 25.07.2005 «Про заходи щодо вдосконалення державного управління вугільною промисловістю», відповідно до якого, реорганізовано Міністерство палива та енергетики України шляхом виділення із його складу Міністерства вугільної промисловості України.
Відповідно до п. 1 Указу №1085/2010 від 09.12.2010 Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» прийнято рішення про утворення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, реорганізувавши Міністерство палива та енергетики України, Міністерство вугільної промисловості України.
Пункт 5 вказаного Указу передбачено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються. Центральні органи виконавчої влади, на які цим Указом покладені функції з реалізації державної політики у відповідній сфері, виконують повноваження у визначених сферах компетенції відповідних органів, що ліквідуються згідно з цим Указом.
Згідно з п. 2 постанови №829 від 02.09.2019 Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» прийнято рішення про реорганізацію Міністерства енергетики та вугільної промисловості шляхом приєднання до Міністерства енергетики та захисту довкілля.
Пунктом 7 вказаної постанови визначено, що Міністерство енергетики та захисту довкілля є правонаступником майна, прав і обов`язків Міністерства енергетики та вугільної промисловості.
За змістом п. 1 постанови №425 від 27.05.2020 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» прийнято рішення про перейменування Міністерства енергетики та захисту довкілля України на Міністерство енергетики України.
Пунктом 3 цієї постанови установлено, що Міністерство енергетики:
забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному, нафтогазовому та нафтогазопереробному комплексах;
забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива (крім забезпечення енергоефективності будівель та інших споруд) та у сфері нагляду (контролю) у галузях електроенергетики і теплопостачання.
У розумінні ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, у результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що у разі реорганізації, без виключень, переходять усі права та обов`язки юридичної особи, що припиняється у такий спосіб, до її правонаступника.
Дослідив всі обставини справи, судом встановлено, що в результаті низки реорганізацій та перейменувань, Міністерство енергетики України (заявник) є правонаступником прав, обов`язків та майна Міністерства вугільної промисловості України (позивач).
Як свідчать матеріали відновленої частково справи №19/222, у грудні 2009 року відбулось апеляційне оскарження вказаного судового рішення, а саме Донецьким апеляційним господарським судом ухвалено 08.12.2009 постанову, якою апеляційне подання заступника прокурора м. Києва на рішення Господарського суду Донецької області від 05.10.2009 у справі №19/222 залишено без задоволення, рішення без змін.
Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2010 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2009 у справі №19/222 залишено без змін.
Поряд з цим, матеріали відновленої справи не містять наказу про примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 05.10.2009 у справі №19/222, за даними комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» такий не сформовано.
За приписами ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у редакції на час ухвалення означених вище судових рішень, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.
Таким чином рішення Господарського суду Донецької області від 05.10.2009 у справі №19/222 є таким, що набрало законної сили 08.12.2009.
Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, у редакції на час ухвалення означених вище судових рішень, наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.
Матеріали заяви містять лист Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №6881/6041-5-25/15.1 від 24.02.2025, відповідно до якого згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у Мирноградському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (нині Авдіївсько-Мирноградський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №24887444 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 16.10.2009 у справі №19/222, в якому 24.12.2010 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно п. 2 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Дане дає підстави дійти висновку, що виконавчий документ у справі №19/222 видавався судом, пред`являвся стягувачем до виконання.
Виконавче провадження за цим виконавчим документом значиться закінченим на підставі п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження), а саме передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.
Тобто, наразі відсутнє відкрите виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 16.10.2009, виданого на примусове виконання стягнення з Державного відкритого акціонерного товариства «Вуглебуд» на користь держави 347869,04 грн.
За змістом п. 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Таким чином, виходячи з обставин розглядуваного питання строк встановлений для пред`явлення наведеного вище виконавчого документа до виконання є таким, що сплинув.
Поряд з цим, суд не вбачає таке перешкодою задля впорядкування статусу заявника, зважаючи, що необхідність цього є заявленою останнім. Окрім того, є заявленим поновлення пропущеного строку для пред`явлення означеного наказу до виконання, яке буде вирішено окремо в подальшому.
Отже, ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України надає можливість у разі необхідності заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.
З огляду на встановлені вище обставини та приписи ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування цієї норми господарського процесуального законодавства та задовольняє вимогу Міністерства енергетики України в частині заміни стягувача за наказом про примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №19/222.
Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі №916/617/17 відзначила таке.
Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Варто зазначити, що стаття 52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.
Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження слід з урахуванням норм Закону № 1404-VIII.
Так, частиною першою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
За пунктом 2 частини першої статті 40 згаданого Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.
На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України.
Процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, у розглядуваному випадку наявні підстави для здійснення процесуального правонаступництва разом із заміною стягувача у наказі його правонаступником.
Керуючись ст. ст. 52, 233, 234, 235, 236, 240, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
4.У судовому засіданні 31.07.2025 проголошено скорочену (вступна та резолютивна частини) ухвалу.
5.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає оскарженню в порядку, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
6.Повна ухвала складена 04.08.2025.
Суддя О.В. Кротінова