ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.06.2025 Справа № 917/1698/23

за позовною заявою Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області проспект Свободи,4а, м.Кременчук, Полтавська область, 39601 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул.Миру, 24, м.Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

до ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про визнання недійними договорів оренди землі та скасування їх державної власності

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олефір О.І.

Учасники справи згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про визнання недійними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди.

Від представника відповідача Кириченко Г.В. 08.02.2024р. до суду надійшла заява про закриття провадження (вх. №1744). Заява обгрунтована тим, що прокурора у даній справі, в обгрунтування юрисдикції саме господарського суду, посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19 за позовом заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до ОСОБА 1, ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ФГ «Скосогорівка» про визнання недійсним договору та повернення ділянок. Так, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові (пункт 6.67 постанови) визначила, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральними органами виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.

Відповідач вказує на те, що наведений прокурором висновок Великої Падати Верховного Суду у справі № 922/1830/19 не є релевантним до правовідносин сторін у даній справі № 917/1698/23.

Так, у справі № 922/1830/19 інший суб`єктний склад правовідносин, інший склад учасників справи, спір вирішувався між державою в особі центрального органу виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин (ГУ Держгеокадастру у Харківській області - позивач) та юридичною особою (ФГ «Скосогорівка» - відповідач) і фізичною особою (Особа 1 - відповідач).

Як вбачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19, в ній вирішувалося питання щодо визначення юрисдикції спорів за участю фізичних осіб та фермерських господарств (пункт 6.9 постанови).

Між тим, у даній справі № 917/1698/23 вирішується спір між державою в особі Горішньоплавнівської міської ради та фізичною особою ОСОБА_1 .

За таких обставин, правовідносини між сторонами у справі № 922/1830/19 не є подібними правовідносинам у справі № 917/1698/23, а тому, як зазначено в заяві, даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

05.03.2024 від прокуратури до суду надійшли заперечення (вх. №3095) проти заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Суд відмовляє в задоволенні заяви про закриття провадження у справі з огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19 зазначила, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.

Відповідно до п. 6.40. вказаної постанови, у спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання.

Таким чином, у кожній окремій справі юрисдикція спору ставиться у залежність від обставин справи, які не є визначальними ані з точки зору суб`єктного складу спору, ані з точки зору змісту правовідносин (прав і обов`язків учасників спірних правовідносин).

Враховуючи, що у цій справі спір виник щодо користування землями між державою, в інтересах якої з позовом звернувся прокурор з однієї сторони, та фізичною особою, засновником фермерського господарства, з другої сторони, цей спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

У постанові від 17.07.2024 у справі № 917/1701/23 за позовною заявою заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 про визнання недійcним договору оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив наступне.

"Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі, суб`єктного складу правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються приписами ЗК України. Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначаються нормами Закону України "Про фермерське господарство".

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, а саме: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Судами було встановлено, що позовні вимоги стосуються визнання недійсним договору оренди та державної реєстрації прав оренди на земельні ділянки, надані в користування саме для ведення фермерського господарства.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Враховуючи, що земельні ділянки надавалися в користування ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, тобто для використання у підприємницькій діяльності, то за своїм змістом правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, притаманні саме господарській діяльності. Сам по собі факт того, що орендарем за оспорюваним договором оренди та за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є фізична особа, не може бути єдиним та визначальним критерієм для віднесення цієї справи до юрисдикції цивільних судів.

У зазначеній вище справі № 922/1830/19 Велика Палата надала наступні висновки: "6.39. Аналізуючи відносини щодо створення фермерського господарства і набуття ним права власності (користування) землею, можна зробити висновок, що de jure отримує землю фізична особа - засновник фермерського господарства, однак de facto він діє в інтересах створюваного ним фермерського господарства. 6.40. У спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання. 6.67. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство".

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо користування землями фермерського господарства, а також щодо правомірності надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства мають розглядатися господарськими судами".

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правовідносини у справі № 917/1698/23 за своїм змістом є подібними правовідносинам у справі № 922/1830/19, оскільки стосуються правомірності надання та користування земельними ділянками для ведення фермерського господарства, а отже, справа підсудна Господарському суду Полтавської області.

02.04.2025р. та 25.04.2025р. від Кременчуцької окружної прокуратури надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження по справі (вх. №4430, вх. №5523).

З урахуванням наведеного, для повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи на іншу дату.

Керуючись ст. ст. 169, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі (вх. №1744 від 08.02.2024р) - відмовити.

2.Відкласти розгляд справи на 04.09.2025 р. на 12:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Полтавської області за адресою: м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, зал № 10.

3. Копії ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню (ст. 235, 255 ГПК України).

Суддя Солодюк О.В.