ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/269/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Корзаченко В. М. - ордер серія АІ № 1614693 від 08.09.2024 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Автомагістраль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Дор-Сервіс"

про стягнення 213 925,77грн

Процесуальні дії по справі.

Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Дор-Сервіс" 213 925,77грн, з яких: 210 245,04грн основного боргу, 1 157,79грн 3% річних, 2 522,94грн інфляційних втрат.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.509, 525, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 10.03.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; відмовити в задоволенні клопотання позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 08.04.2025 о 10:00.

28.03.2025 за вх.№3927 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.55-58).

Ухвалою від 08.04.2025 суд відклав підготовче засідання на 08.05.2025 о 10:00.

Ухвалою від 08.05.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 29.05.2025 о 14:15.

19.05.2025 за вх.№6306 до суду через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення позивача з додатками: податковими деклараціями та квитанціями про їх реєстрацію (а.с.83-94).

29.05.2025 за вх.№6925 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість, відомості про суми податку на додану вартість, довідки про суми невід`ємного значення (а.с.104-110).

В судовому засіданні 29.05.2025 суд оглянув справу №906/621/24, матеріали якої містять оригінали видаткових накладних №732 від 08.12.2021 та №767 від 28.12.2021.

Ухвалою від 29.05.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/269/25 до судового розгляду по суті; призначив судове засідання на 25.06.2025 о 14:15.

У зв`язку з перебуванням судді Шніт А.В. у відпустці, судове засідання 25.06.2025 о 14:15 не відбулося.

Ухвалою від 03.07.2025 суд призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 17.07.2025 о 12:00.

В судовому засіданні 17.07.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку ухвали суду від 03.07.2025 в його електронний кабінет (а.с.119 на звороті.)

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сторони мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду в справі №906/269/25.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що його відсутність не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 17.07.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на недотримання відповідачем умов договору субпідряду №20/04/СП1 від 20.04.2021 в частині сплати позивачу вартості матеріальних ресурсів, переданих підприємству.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні. Стверджує, що не отримував сіль для промислового перероблення. В обґрунтування своєї позиції зазначає щодо відсутності будь-яких документів, що підтверджують фактичне отримання ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" солі для промислового перероблення за накладною №782 від 08.12.2021. Крім того, акцентує увагу на тому, що будь-які акти приймання-передачі металобрухту відсутні. Вважає, що видаткові накладні, надані до суду в якості доказів, несуть формальний характер, їх підписання не понесло за собою жодних реальних подій: товар не отримувався ТОВ "УкР-Дор-Сервіс", відповідно не оприбутковувався та не використовувався у господарській діяльності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.04.2021 між Приватним підприємством "Автомагістраль" (надалі - генеральний підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр-Дор-Сервіс" (надалі - субпідрядник, відповідач) укладено договір субпідряду №20/04/СП1, 63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 107,7 км (надалі - договір) (а.с.7-17).

За умовами п.1.1. договору субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором надати послуги: 63710000-9. Послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області протяжністю 107,3 км), за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений цим договором термін. Генеральний підрядник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів, передбачених на ці цілі на його рахунок.

Відповідно до абз.2, 3 п.2.9. договору генеральний підрядник має право надати субпідряднику необхідні для виконання послуг матеріали, в тому числі матеріали від розбирання (демонтажу), а субпідрядник зобов`язаний їх використати у встановлений спосіб. Передача матеріалів оформлюються актом приймання-передачі, у якому відображають найменування, кількість та вартість матеріалів, що передаються.

Пунктом 4.8. договору передбачено, що при взаєморозрахунках за обсяги наданих послуг вартість матеріальних ресурсів, отриманих від розбирання конструкцій, знесення будівель і споруд та придатних для подальшого використання, залишаються у субпідрядника, а генеральному підряднику повертається їх вартість зворотними сумами.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 20.04.2022 року включно, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1. договору)

Відповідно до п. 14.1. договору у випадках, не передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно з видатковою накладною №732 від 08.12.2021 ПП "Автомагістраль" передало ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" сіль для промислового перероблення у кількості 100,04 тон на суму 207 691,44грн з ПДВ (а.с.22).

Також згідно з видатковою накладною №767 від 28.12.2021 ПП "Автомагістраль" передало ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" металобрухт у кількості 0,448 тон на суму 2 553,60грн без ПДВ (а.с. 23).

Договір та видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Позивач вважає, що вартість переданих матеріалів в сумі 210 245,04грн (207 691,44грн + 2 553,60грн) має бути повернута ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" на користь ПП "Автомагістраль".

15.11.2024 позивач надіслав на адресу відповідача претензію цінним листом з описом вкладення, з вимогою щодо оплати отриманих товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 210 245,04грн протягом семи днів з дня отримання претензії (а.с.24, 29).

Відповідно до відомостей вебсайту "Укрпошта", лист №260 отримано відповідачем 02.12.2024 (а.с.30)

Як вказує позивач, претензія позитивного результату не дала, відповідач заборгованість не сплатив. Зважаючи на вимогу претензії сплатити кошти протягом семи календарних днів з дня її отримання, що узгоджується з приписами ч.2 ст.530 ЦК України, строк виконання зобов`язання минув 09.12.2024, а відтак з 10.12.2024 зобов`язання відповідача є простроченим.

За викладених обставин, ПП "Автомагістраль" звернулося до суду з даним позовом про стягнення з відповідача коштів.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України)).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 838 ЦК України визначено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

В даному випадку правовідносини між сторонами виникли саме на підставі договору субпідряду №20/04/СП1 від 20.04.2021.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В абзацах 2, 3 п. 2.9. договору сторони погодили, що генеральний підрядник має право надати субпідряднику необхідні для виконання послуг матеріали, в тому числі матеріали від розбирання (демонтажу), а субпідрядник зобов`язаний їх використати у встановлений спосіб. Передача матеріалів оформлюються актом приймання-передачі, у якому відображають найменування, кількість та вартість матеріалів, що передаються.

Пунктом 4.8. договору передбачено, що при взаєморозрахунках за обсяги наданих послуг вартість матеріальних ресурсів, отриманих від розбирання конструкцій, знесення будівель і споруд та придатних для подальшого використання, залишаються у субпідрядника, а генеральному підряднику повертається їх вартість зворотними сумами.

Суд зазначає, що строк оплати вартості переданих товарно-матеріальних цінностей договором не встановлено. Однак, претензія, яку позивач направляв відповідачу 15.11.2024 (а.с.24) містить чіткий перелік товарно-матеріальних цінностей (сіль для промислового перероблення у кількості 100,04 тон на суму 207 691,44грн з ПДВ та металобрухт у кількості 0,448 тон на суму 2 553,60грн без ПДВ), за які позивач просить повернути грошові кошти в сумі 210 245,04грн протягом семи днів з дня отримання претензії.

Відповідно до відомостей вебсайту "Укрпошта", відповідач отримав претензію 02.12.2024 (а.с. 30).

Тобто, строк виконання зобов`язання відповідача з оплати вартості переданих товарно-матеріальних цінностей виник 02.12.2024.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт передачі позивачем відповідачу солі для промислового перероблення у кількості 100,04 тон на суму 207 691,44грн (з ПДВ) підтверджується видатковою накладною №732 від 08.12.2021 (а.с.22), також факт передачі металобрухту у кількості 0,448 тон на суму 2 553,60грн (без ПДВ) підтверджується видатковою накладною №767 від 28.12.2021 (а.с.23). Вказані видаткові накладні підписані повноважними представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ це - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Видаткова накладна - це первинний обліковий документ, який підтверджує передачу товару від продавця до покупця. Її складає постачальник у момент фактичної передачі товару, і вона є доказом того, що товар передано у відповідній кількості та асортименті.

За змістом ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З матеріалів справи вбачається, що видаткові накладні №732 від 08.12.2021 та №767 від 28.12.2021 оформлені з урахуванням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Видаткова накладна, як первинний документ є доказом реальності здійснення господарської операції та підтверджує фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №804/15389/15, від 26.03.2019 у справі №925/291/18.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 22.01.2019 у справі №904/887/18 та від 27.05.2025 у справі №920/546/24, видаткова накладна, складена відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", засвідчує факт здійснення господарської операції та договірних відносин. Відсутність певного документа за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Позивачем на виконання умов договору та вимог податкового законодавства складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні:

- №98 від 28.12.2021 по господарській операції між ПП "Автомагістраль" та ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" щодо передачі металобрухту в кількості 0,448 тон на загальну суму 2 553,60грн (без ПДВ) (а.с.86);

- №23 від 08.12.2021 по господарській операції між ПП "Автомагістраль" та ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" щодо передачі солі для промислового перероблення в кількості 100,4 тон на загальну суму 173 076,20грн та 34 615,24грн ПДВ (а.с.88).

Згідно додатку №1 (пункт 120) до податкової декларації з податку на додану вартість від 19.01.2022, позивач включив 34 615,24грн ПДВ по податковій накладній на суму 173 076,20грн, до суми податкових зобов`язань за звітний період (2021 рік) (а.с.90-94)

З наданої відповідачем податкової декларації від 20.01.2022 вбачається, що в розділі "Податковий кредит" наявні відомості про обсяги придбання на суму 2 554грн без податку на додану вартість (а.с.107-108).

Отже, обставини зазначення у податкових накладних інформації про відповідні операції, з найменуванням товару, кількості та сум у сукупності з іншими доказами можуть свідчити про наявність обставин щодо здійснення господарських операцій між ПП "Автомагістраль" та ТОВ "Укр-Дор-Сервіс" щодо передачі металобрухту та солі для промислового перероблення.

Звідси необґрунтованими є доводи відповідача що видаткові накладні, надані до суду в якості доказів, несуть формальний характер, їх підписання не понесло за собою жодних реальних подій.

Судом здійснено перевірку заявленої позивачем до стягнення заборгованості в розмірі 210 245,04грн та встановлено правильність її нарахування.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором субпідряду в даному випадку покладено на відповідача, і останній не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 210 245,04грн заборгованості, та задовольняє її в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення 1 157,79грн 3% річних та 2 522,94грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1 157,79грн 3% річних, які нараховані за період з 10.12.2024 по 15.02.2025 на суму 210 245,04грн, та 2 522,94грн інфляційних втрат, які нараховані за січень 2025 року на суму 210 245,04грн.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій LIGA 360 наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що за період з 10.12.2024 по 15.02.2025 на суму 210 245,04грн розмір 3% річних становить 1 174,03грн.

Враховуючи положення ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд задовольняє вимогу про стягнення 3% річних, в межах заявлених позивачем, тобто в розмірі 1 157,79грн.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій LIGA 360 розрахунок інфляційних втрат за січень 2025 року на суму 210 245,04грн, господарський суд встановив правильність його здійснення, тому вимога про стягнення 2 522,94грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ч.1 ст.86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1-3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Дор-Сервіс" (11703, Житомирська обл., м. Звягель, вул. Остапчука Ярослава, буд. 36; ідентифікаційний код 42133695)

на користь Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська обл., Бучанський р-н, с. Синяк, вул. Київська, буд. 68; ідентифікаційний код 31481658):

- 210 245,04грн основного боргу;

- 1 157,79грн 3% річних;

- 2 522,94грн інфляційних втрат;

- 3 208,89грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.07.25

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1 - позивачу через електронний кабінет

2 - відповідачу через електронний кабінет