ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2025 р. Справа №910/3115/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Державної митної служби України

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025

у справі №910/3115/25 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогресивні агротехнології"

до Державної митної служби України

про стягнення 139 626,80 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогресивні агротехнології" (далі - ТОВ "Прогресивні агротехнології") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державної митної служби України (далі - ДМС України) шкоди у розмірі 139 626,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Прогресивні агротехнології" посилається на те, що неправомірними діями та рішеннями посадових осіб відповідача, які полягають у незаконному прийнятті рішень про класифікацію товарів, відмові в прийнятті митних декларацій, митному оформленні та пропуску товарів на кордоні, позивачу завдані збитки, під час проходження процедури митного оформлення, відносно імпортованого позивачем товару за митними деклараціями 24UA30U4 та 24UA33U1.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25 позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Прогресивні агротехнології" грошові кошти в розмірі 139 626,80 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у зв`язку з протиправною поведінкою Тернопільської митниці, яка виразилась у зміні митних кодів імпортованих товарів позивача, які в подальшому скасовані рішенням Державної митної служби України від 07.02.2025, позивач не зміг завершити розмитнення товарів та вимушено поніс додаткові витрати, в тому числі, пов`язані із зберіганням товару, його завантаженням та доставкою, на загальну суму 139 626,80 грн. Суд першої інстанції встановив всі складові елементи цивільного правопорушення, що є підставою для стягнення збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "Прогресивні агротехнології" про стягнення збитків у розмірі 139 626,80 грн підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ДМС України звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків стосовно наявності всіх елементів цивільного правопорушення для стягнення шкоди з Державного бюджету України на користь позивача, ТОВ "Прогресивні агротехнології", оскільки дії Тернопільської митниці не містять ознак неправомірності у відносинах, що склалися з позивачем.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 апеляційну скаргу ДМС України у справі №910/3115/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДМС України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 07.07.2025.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3115/25.

26.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3115/25.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДМС України - без задоволення.

Заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, зводяться до того, що:

- з огляду на обставини процедури митного оформлення товарів позивача, незаконність дій та рішень посадових осіб Тернопільської митниці є очевидною і підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи;

- незаконність дій посадових осіб Тернопільської митниці полягає в безпідставному та необґрунтованому прийнятті ними рішення щодо визначення іншого коду імпортованого товару, ніж був зазначений в митній декларації;

- прийняття позивачем рішення щодо розміщення товару на складі тимчасового зберігання чи на складі митного органу було єдиним правильним виходом із ситуації, що склалася через відмову митного органу в розмитненні вантажу. Інші, альтернативні варіанти дій не є прийнятними з огляду на негативні наслідки для позивача;

- додаткові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розміщенням товару на складі тимчасового зберігання, є об`єктивно необхідними для відновлення порушеного права, отримання імпортованого товару в своє розпорядження без негативних наслідків для господарської діяльності позивача та його доставлення до місця призначення;

- факт скасування ДМС України рішень Тернопільської митниці про визначення коду товару від 02.01.2025 №25UA01-КТ та №25UA02-КТ свідчить про помилковість результату митного контролю і виправлення цієї "помилки" вищим митним органом в порядку процедури оскарження, передбаченої статтею 24 Митного кодексу України.

- з огляду на обставини справи, підтверджені позивачем належними та допустимими доказами, "помилкові результати митного контролю" спричинені очевидно незаконними діями та рішеннями посадових осіб Тернопільської митниці, які всупереч вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини у сфері митної служби та всупереч інтересам служби безпідставно змінили коди задекларованих товарів та відмовили позивачу в їх митному оформленні, чим завдали матеріальних збитків.

- доведені належними та допустимими доказами факт незаконності дій та рішень посадових осіб Тернопільської митниці, який є основним предметом доказування, та факт самого заподіяння шкоди свідчать про наявність в цій справі всіх складових делікту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки у сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

ТОВ "Прогресивні агротехнології", здійснюючи свою комерційну діяльність у сфері зовнішньоекомічної діяльності, імпортувало товари для забезпечення технологічним обладнанням та відповідними технічними рішеннями у оснащенні тваринницького комплексу, що будується в Україні на замовлення клієнта.

Як пояснив позивач, для виконання замовлення клієнта визначений перевірений виробник - Galebreaker Agri Ltd Galebreaker House New Mills Industrial Estate Ledbury, Herefordshire HR8 2SS Tel: 01531 637900 Fax: 01531 637901, який багато років спеціалізується у виробництві систем регулювання та збереження мікроклімату в приміщеннях, призначених для утримання великої рогатої худоби, а саме: різноманітних систем бічних штор з різними типами керування, від ручних систем до повністю автоматичних, що оснащені метеостанціями та відповідними контролерами.

ТОВ "Прогресивні агротехнології" придбало необхідні для виконання замовлення клієнта товари (бічні штори) саме у цього виробника, згідно з інвойсами: Проформа інвойс 084526 від 19.11.2024, Проформа інвойс: 083528 від 23.09.2024.

Відповідно до вимог Митного кодексу України імпортований товар був направлений на митне оформлення до відділу митного оформлення №3 митного поста "Тернопіль" Тернопільської митниці.

26.12.2024 уповноваженим представником для здійснення митних процедур, відповідно до вимог митного законодавства, подані митні декларації №24UA30U4 та №24UA33U1, а також повний пакет необхідної документації та відомостей.

За митною декларацією від 26.12.2024 №24UA30U4 декларантом заявлено до митного оформлення товар: "Система штор VVS Breeze (C2) з нижньою намоткою, з ручним приводом VBC-SCR2-25 - 2 шт. Вентиляційна система регулювання мікроклімату в приміщеннях для утримання великої рогатої худоби, у вигляді системи бічних стінових штор, призначені для захисту тварин у приміщенні за рахунок відкривання та закривання бічних проємів. Система забезпечує оптимально комфортні умови всередині приміщення, оснащена ручним приводом підйому та опускання штор з нижньою намоткою полотна, матеріал бічних штор - ПВХ. Торгівельна марка: немає даних. Виробник: GALEBREAKER Ltd. Країна виробництва: GB." за кодом 3925 30 00 00 згідно з УКТ ЗЕД.

За митною декларацією від 26.12.2024 №24UA33U1 декларантом заявлено до митного оформлення товар: "VVS-BRT-ELE система штор VVS (R7) з нижньою намоткою, електроприводом з контролером V40, з метеостанцією V10 - 1 шт. Вентиляційна система регулювання мікроклімату в приміщеннях для утримання великої рогатої худоби, у вигляді системи бічних стінових штор, призначені для захисту тварин у приміщенні за рахунок відкривання та закривання бічних проємів, система керується відповідним контролером V40 та датчиками метеостанції V10, в залежності від напрямку повітря, температури зовнішнього повітря, наявності опадів, система забезпечує оптимально комфортні умови всередині приміщення, система оснащена електричним приводом потужністю 0,37 кВт, 220 В, матеріал бічних штор - ПВХ. VVS-BRT-ELE система штор VVS (R7) з нижньою намоткою, електроприводом - 3 шт. Вентиляційна система регулювання мікроклімату в приміщеннях для утримання великої рогатої худоби, у вигляді системи бічних стінових штор, призначені для захисту тварин у приміщенні за рахунок відкривання та закривання бічних проємів, система забезпечує оптимально комфортні умови всередині приміщення, система оснащена електричним приводом потужністю 0,37 кВт, 220 В, матеріал бічних штор - ПВХ. Торгівельна марка: немає даних. Виробник: GALEBREAKER Ltd. Країна виробництва: GB." за кодом 2925 30 00 00 згідно з УКТ ЗЕД.

Декларацію №24UA33U1 прийняв в роботу старший державний інспектор сектору контролю за переміщенням товарів Білюк Василь Владиславович.

Декларацію №24UA30U4 прийняла в роботу державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста "Тернопіль" Тернопільської митниці Михальчук Софія Тарасівна.

Як зазначає позивач, на запити інспекторів представником декларанта надані всі додаткові технічні описи та каталоги виробника для чіткого визначення митних кодів товарів. Зі слів заступника начальника митного поста Мельникова Віталія Вікторовича та старшого державного інспектора сектору контролю за переміщенням товарів Білюка Василя Владиславовича жодних проблем в митному оформленні товарів за вказаними вище митними деклараціями та визначенні заявленого митного коду не було і відповідні фахівці підтвердили відповідність заявленого митного коду в деклараціях та повідомили про завершення митного оформлення вантажу.

Натомість, відповідно до пояснень позивача, процедура митного оформлення вантажу 26.12.2024 не була завершена через втручання заступника начальника управління - начальника відділу адміністрування митних платежів, контролю митної вартості управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Тернопільської митниці Алекяна Артура Гамлетовича, який без пояснення причин наказав працівникам митниці зупинити митне оформлення та провести фізичний огляд вантажу. Як він сам потім пояснив представнику декларанта, такий наказ він віддав через те, що у нього особисто виникли сумніви у відповідності заявлених в митних деклараціях кодів товарів.

26.12.2024 декларант отримав від відділу митного оформлення №3 митного поста "Тернопіль" два повідомлення наступного змісту:

1. Повідомлення від митниці декларанту.

Відповідно до п. 2 ст. 338 МКУ прошу Вас представити товар для проведення митного огляду з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації. Дата проведення митного огляду - 27.12.2024, час проведення огляду: 08 година 00 хвилин, місце доставки (прибуття) де буде здійснюватися митний огляд: код місця доставки (прибуття) - 403-221-1-1 назва місце доставки (прибуття) - МС ТОВ "ЗКТ" автомобільний, зона митного контролю (м. Тернопіль, вул. Лук`яновича, 8), уповноважений на проведення митного огляду: Білюк Василь Владиславович - головний держ. інспектор ВМО №3; службове посвідчення №АБ 110581.

2. Повідомлення від митниці декларанту.

Відповідно до п. 2 ст. 338 МКУ прошу Вас представити товар для проведення митного огляду з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації. Дата проведення митного огляду - 27.12.2024, час проведення огляду: 08 година 00 хвилин, місце доставки (прибуття) де буде здійснюватися митний огляд: код місця доставки (прибуття) - 403-221-1-2 назва місце доставки (прибуття) - МС ТОВ "ЗКТ" залізничний, зона митного контролю (м. Тернопіль, вул. Лук`яновича, 8), уповноважений на проведення митного огляду: Михальчук Софія Тарасівна - держ. інспектор ВМО №3; службове посвідчення №АБ 111560.

Як вказує позивач, наступного дня 27.12.2024 інспекторами відділу митного оформлення №3 митного поста "Тернопіль" Тернопільської митниці Білюком В.В. та Михальчук С.Т. проведений огляд вантажу, в ході якого інспектори впевнились у правильності заявлених в митних деклараціях кодів товарів, про що повідомили представника декларанта.

Проте, Алекян А.Г. не прийняв до уваги всі надані документи та результати огляду вантажу, зупинив митне оформлення без жодної законної підстави та будь-якої аргументації такого рішення та наказав своїм підлеглим сформувати рішення про зміну кодів товарів:

- рішення про визначення коду товару від 02.01.2025 №КТ-UA- 2025;

- рішення про визначення коду товару від 02.01.2025 №КТ-UA- 2025.

Копії актів митного огляду представнику декларанта не надані, проте в зазначених вище рішеннях про визначення коду товару є посилання на такі акти митного огляду: акт митного огляду від 27.12.2024 №24UA30U4; акт митного огляду від 27.12.2024 №24UA33U1.

Як зазначає позивач, замість вказаного в митних деклараціях коду товарів 3925 30 0000 рішеннями митного органу код товарів був змінений на 6306 19 0000 - (Брезентовi покриття, навiси i зовнiшнi сонцезахиснi пристрої; намети (включаючи тимчасовi каркаснi намети та подiбнi вироби); вiтрила для човнiв, серфiнгiв або сухопутних транспортних засобiв; спорядження для кемпiнгiв з iнших текстильних матерiалiв).

Рішення митного органу про визначення (зміну) коду товару за УКТ ЗЕД жодним чином не були обґрунтовані працівниками митниці, вони не містили посилань на обставини, з урахуванням яких митний орган відхилив надані декларантом документи з метою підтвердження правомірності декларування товарів. У рішенні Тернопільської митниці про визначення коду товару жодним чином не обґрунтовано які саме хімічні та фізичні властивості товару, виявлені під час огляду, надають підстави для зміни задекларованого коду товару УКТ ЗЕД 3925 30 0000 на 6306 19 0000 та спростування документів декларанта.

Разом з деклараціями митному органу декларантом надані документи, що у своїй сукупності свідчили про правильність класифікації товарів у товарній підпозиції УКТЗЕД 3925 30 0000, а не 6306 19 0000, як на тому наполягає митний орган.

Безпідставне визначення коду товару Тернопільською митницею могло б призвести до суттєвого збільшення розміру митних платежів - з 6% до 40% від задекларованої вартості товарів, і, як наслідок, до значних прямих збитків декларанта за даною господарською операцією.

На підставі зазначених вище незаконних рішень про визначення коду товару посадовими особами митного органу складені картки відмови в прийнятті митних декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими декларанту - ТОВ "Прогресивні агротехнології" відмовлено у митному оформленні товарів, а саме: картка відмови №UA403070/2025/000006 (митна декларація: 24UA30U4, Державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста "Тернопіль" Тернопільської митниці Михальчук Софія Тарасівна); картка відмови №UA403070/2025/000005 (митна декларація: 24UA33U1, старший державний інспектор сектору контролю за переміщенням товарів, Білюк Василь Владиславович).

Як вказує позивач, у зв`язку з прийнятими незаконними рішеннями товар, який належить позивачу, не пройшов процедуру розмитнення, не був доставлений перевізником до місця призначення, і був вивантажений з транспортного засобу на митному складі, про що складені декларації за формою ІМ 74 ДЕ (митний склад) №24UA31U0; №24UA32U0.

Не погоджуючись з незаконними діями та рішеннями посадових осіб Тернопільської митниці, позивач звернувся, в порядку статті 24 Митного кодексу України, зі скаргою від 23.01.2025 №02/25 до митного органу вищого рівня (Державної митної служби України).

За результатами розгляду цієї скарги Держмитслужба прийняла рішення від 07.02.2025 №15/15-04-01/13/832, яким повністю задовільнила скаргу та зобов`язала Тернопільську митницю скасувати рішення щодо класифікації товарів від 02.01.2025 №25UA01-КТ та №25UA02-КТ, що дало змогу позивачу завершити процедуру розмитнення імпортованого товару та ввезти цей товар на територію України для використання в своїй господарській діяльності.

У позовній заяві позивач вказує, що внаслідок незаконних рішень митного органу щодо визначення (зміни) митних кодів імпортованих товарів та відмови в їх розмитненні йому довелось вивантажувати товар на митному складі, зберігати його на цьому складі протягом періоду часу, впродовж якого тривала процедура оскарження рішень митного органу і, в подальшому, нести додаткові витрати на оплату вантажних, митно-брокерських та транспортно-експедиційних послуг.

Вказані додаткові витрати є об`єктивно необхідними для відновлення порушеного права, отримання імпортованого товару в своє розпорядження та його доставлення до місця призначення. Через незаконні дії та рішення посадових осіб Тернопільської митниці позивачу завдані збитки, які складаються з понесених додаткових витрат на оплату іншим суб`єктам вантажних робіт, послуг зберігання товару на митному складі, послуг митного брокера та транспортно-експедиторських послуг.

Так, позивач додатково оплатив всього 139 626,80 грн, з яких:

- послуги митного брокера на суму 3 300,00 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 01.01.2025 №ІБ-0000001;

- послуги митного брокера на суму 3 450,00 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 01.01.2025 №ІБ-0000002;

- вантажні роботи на суму 10 596,80 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 01.01.2025 №ІБ-0000003;

- вантажні роботи та послуги зберігання товару на митному складі на суму 110 280,00 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 14.02.2025 №ІБ-0000493;

- транспортно-експедиторські послуги на суму 12 000,00 грн, відповідно до рахунка-фактури від 14.02.2025 №23.

Таким чином, оскільки позивачем понесені додаткові витрати внаслідок неправомірних дій Тернопільської митниці, останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів у сумі 139 626,80 грн з державного бюджету України.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що додаткові витрати понесені позивачем внаслідок самостійного розміщення товарів на митний склад, а не через незаконні дії та рішення посадових осіб Тернопільської митниці. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності визначених приписами статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) елементів цивільного правопорушення, необхідних та достатніх для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, а саме: неправомірності дій митниці.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив.

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У частинах 1, 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом частини 1 статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частинами 1, 2 статті 318 Митного кодексу України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Згідно з частиною 6 статті 321 Митного кодексу України перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

За приписами частини 3 статті 325 Митного кодексу України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 1 статті 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частин 1, 5 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Суб`єкти господарювання мають законне право на компенсацію збитків, завданих в результаті дій або бездіяльності органами державної влади.

Митний орган - це державний орган, основним призначенням діяльності якого є сприяння реалізації громадянами та суб`єктами господарювання свого права на переміщення товарів, предметів і транспортних засобів через митний кордон України, організація та здійснення контролю за дотримання ними (громадянами та суб`єктами господарювання) правил переміщення товарів, предметів і транспортних засобів та використання в межах своїх повноважень інших інструментів реалізації митної політики.

Підставою для стягнення збитків, завданих в результаті застосованих митних процедур, є наявність доказів успішного оскарження дій чи бездіяльності митних органів.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, за результатами розгляду скарги ТОВ "Прогресивні агротехнології" на рішення Тернопільської митниці ДМС України прийняла рішення від 07.02.2025 №15/15-04-01/13/832, яким повністю задоволено скаргу та зобов`язано Тернопільську митницю скасувати рішення щодо класифікації товарів від 02.01.2025 №25UA01-КТ та №25UA02-КТ, що дало змогу позивачу завершити процедуру розмитнення імпортованого товару та ввезти цей товар на територію України для використання в своїй господарській діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з протиправними та необґрунтованими рішеннями митного органу (Тернопільської митниці) щодо визначення (зміни) митних кодів імпортованих товарів позивача та відмови в їх розмитненні позивачу довелось вивантажувати товар на митному складі, зберігати його на цьому складі протягом періоду часу, впродовж якого тривала процедура оскарження рішень митного органу, і в подальшому нести додаткові витрати на оплату вантажних, митно-брокерських та транспортно-експедиційних послуг.

Так, позивачем понесені додаткові витрати на загальну суму 139 626,80 грн, а саме за: послуги митного брокера на суму 3 300,00 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 01.01.2025 №ІБ-0000001; послуги митного брокера на суму 3 450,00 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 01.01.2025 №ІБ-0000002; вантажні роботи на суму 10 596,80 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 01.01.2025 №ІБ-0000003; вантажні роботи та послуги зберігання товару на митному складі на суму 110 280,00 грн з ПДВ, відповідно до рахунка-фактури від 14.02.2025 №ІБ-0000493; транспортно-експедиторські послуги на суму 12 000,00 грн, відповідно до рахунка-фактури від 14.02.2025 №23.

Докази понесення позивачем вказаних витрат, в тому числі докази сплати позивачем вказаної суми грошових коштів, наявні в матеріалах справи.

За огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у зв`язку з протиправною поведінкою Тернопільської митниці, яка виразилась у зміні митних кодів імпортованих товарів позивача, які в подальшому скасовані рішенням ДМС України від 07.02.2025, позивач не зміг завершити розмитнення товарів та вимушено поніс додаткові витрати, в тому числі, пов`язані зі зберіганням товару, його завантаженням та доставкою на загальну суму 139 626,80 грн.

На переконання судової колегії, місцевий господарський суд встановив всі складові елементи цивільного правопорушення, що є підставою для стягнення збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "Прогресивні агротехнології" про стягнення збитків у розмірі 139 626,80 грн підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ДМС України задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ДМС України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/3115/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державну митну службу України.

4. Матеріали справи №910/3115/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран