ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" серпня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2145/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши заяву представника Акціонерного товариства "Укргазвидобування" - адвоката Бєлєвцової О.С. про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/2145/25 (вх. № 17614 від 30.07.2025)

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро" (62302, Харківська обл., Харківський р-н, м. Дергачі, вул. Соснова, 2-А);

до Філії Бурове управління "Укрбургаз" (63304, Харківська обл., м. Берестин, вул. Полтавська, 86) Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28),

про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро", м. Дергачі, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ, про визнання укладеною додаткову угоду № 18 до договору про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) № УБГ 223-035-18 від 06-04-2018 з додатками, між ТОВ "АДР - Сервіс Агро" (Ідентифікаційний код юридичної особи 44305134) та Філією бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 00156392) в редакції, запропонованій позивачем.

Ухвалою господарського суду від 07.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/2145/25 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30 липня 2025 року о 12:30. Призначено до розгляду подане відповідачем клопотання щодо зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро" процесуальними правами.

У підготовчому засіданні 30.07.2025 судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро" процесуальними правами та залишення позову без розгляду.

30.07.2025 відповідачем надано до суду заяву про відвід судді Господарського суду Харківської області Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/2145/25 (вх. № 17614).

Заявлений відвід мотивований тим, що розгляд даної справи даним складом суду (суддя Аюпова Р.М.) об`єктивно не можна визнати незалежним і безстороннім судом, встановленим законом через очевидні маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, тобто наявне порушення порядку визначення судді для розгляду справи № 922/2145/25, що підтверджується наступним.

Як вказує заявник, 18.06.2025 ТОВ «АДР-Сервіс Агро» 8-й раз звернулося до Господарського суду Харківської області з тотожною позовною заявою до Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» про визнання укладеною додаткової угоди № 18 до договору про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) № УБГ 223-035-18 від 06-04-2018 за тих же підстав.

Але, після розподілу справи № 922/2118/25 на суддю Ольшанченко В.і., наступного дня - 19.06.2025 позивач відкликав свою позовну заяву у справі № 922/2118/25 та просив суд її повернути.

Ухвалою суду від 19.06.2025 у справі № 922/2118/25 повернуто ТОВ «АДР-Сервіс Агро» позовну заяву та додані до неї документи.

Проте, вже наступного дня - 20.06.2025 ТОВ «АДР-Сервіс Агро» знов звернулося до Господарського суду Харківської області з тотожною позовною заявою до Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» про визнання укладеною додаткової угоди № 18 до договору про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) № УБГ 223-035-18 від 06-04-2018 (справа № 922/2145/25).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.07.2025 у справі № 922/2145/25 прийнято до розгляду позовну заяву від 20.06.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «АДР-Сервіс Агро» до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі Філії бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання укладеною додаткової угоди та відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Як вказує заявник, за наслідками співставлення позовних матеріалів у вказаних справах № 922/2118/25 та № 922/2145/25 АТ «Укргазвидобування» встановлено, що позови у вказаних справах є ідентичними, за складом сторін, підставами і предметом позову. Предметом позову вказано визнання укладеною додаткову угоду N° 18 до Договору про виконання сільськогосподарських робіт (послуг) № УБГ 223-035-18 від 06-04-2018 з додатками між Товариство з обмеженою відповідальністю «АДР-Сервіс Агро» (Ідентифікаційний код юридичної особи 44305134) та Філією бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (Ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 00156392) у наведеній в позові редакції. Правовими підставами позову ТОВ «АДР-Сервіс Агро» наведено ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин у вказаних справах є тотожним, обставини справи, що підлягали встановленню також є аналогічними.

Враховуючи викладене, АТ «Укргазвидобування» у клопотанні про визнання зловживання процесуальними правами та залишення позовної заяви без розгляду від 02.07.2025 повідомило суд про вище згадані факти та про те, що ТОВ «АДР-Сервіс Агро» () через директора Вареника Володимира Борисовича, у період з 21.03.2025 по 07.04.2025, подало до Господарського суду Харківської області тотожні до позову у даній справі № 922/2145/25 сім однакових позовів до того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих правових і фактичних підстав, розподілених на 6 суддів. При цьому, шість позовних заяв було відкликано позивачем у той самий або наступний день і відповідними судовими ухвалами повернуто позовні заяви та додані до них документи ТОВ "АДР-Сервіс Агро".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.05.2025 у справі № 922/1220/25 заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про зловживання процесуальними правами та залишення без розгляду позовної заяви - задоволено.

За твердженням відповідача, ТОВ "АДР-Сервіс Агро" подаються тотожні позови з аналогічними недоліками: без доказів сплати судового збору, а після досягнення очікуваного результату маніпуляцій автоматизованим розподілом, обрання бажаного судді - позивач сплачує судовий збір.

Таким чином, АТ «Укргазвидобування» переконане, що вище описані дії ТОВ «АДР Сервіс Агро» щодо подання тотожних позовів до того самого відповідача - АТ «Укргазвидобування» з аналогічних підстав та з ідентичним предметом, вчинені виключно з метою маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями та фактично зводяться до "обрання потрібного" судді, який буде здійснювати розгляд справи, що, на думку заявника, становить порушення принципу випадковості визначення складу суду по справі, а відтак і основних засад господарського судочинства, зокрема, верховенства права, мають ознаки зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим з огляду на положення п. 11 ч. 3 ст. 2, п. 2 ч. 2 ст. 43 ГПК України.

У зв`язку з тим, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання АТ «Укргазвидобування» від 02.07.2025 про визнання зловживання позивачем процесуальними правами та залишення позовної заяви без розгляду, АТ «Укргазвидобування» не може довіряти такому складу суду з огляду на очевидну «обраність» судді Аюпової Р.М., що унеможливлює об`єктивність та безсторонність такого складу суду через маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, у зв`язку з чим, просить відвести головуючого суддю Аюпову Р.М. від розгляду справи № 922/2145/25.

Розглянувши заяву про відвід судді Аюпової Р.М., суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені нормами ст. 35, 36 ГПК України.

Головна мета інституту відводу судді - забезпечення безсторонності суду та запобігання можливій упередженості при розгляді справи. Попри те, що сторони можуть мати суб`єктивні побоювання щодо неупередженості судді, ключовим критерієм є наявність об`єктивно обґрунтованих підстав для таких сумнівів.

Заява про відвід судді, що ґрунтується виключно на припущеннях щодо наявності відповідних обставин, без підтвердження їх належними і допустимими доказами, не може вважатися обґрунтованою та не становить підстави для відводу.

У рішенні ЄСПЛ De Cubber v. Belgium (1984) зазначено, що: "обґрунтований сумнів щодо неупередженості судді має базуватися на об`єктивних фактах, а не на суб`єктивному сприйнятті сторони." У справі Salov v. Ukraine (2005) Суд дійшов висновку, що "незгода з процесуальними діями чи судовою позицією не є доказом упередженості."

Слід також зазначити, що Комітет Міністрів Ради Європи у Рекомендації CM/Rec(2010)12 державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (Принцип 1) наголошує на незалежності суддів, але також і на їх ефективності та обов`язку забезпечувати належне здійснення правосуддя. Суддя, керуючись принципами процесуального права та завданнями судочинства, прагне до повного та своєчасного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, з огляду на нормативний зміст п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у п. 1, 2, 3, 4 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

При цьому, стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети п. 1 ст. 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом, вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Для підтвердження порушення або можливого порушення суддею принципу неупередженості, заявник зобов`язаний довести наявність відповідних суб`єктивних чи об`єктивних критеріїв, що відповідають встановленому стандарту неупередженості.

При цьому, заява про відвід, побудована виключно на припущеннях, без належних, достовірних і допустимих доказів, не може слугувати обґрунтованою підставою для її задоволення.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді (Ухвала КГС ВС від 21 лютого 2022 року у справі № 910/17344/20).

Ч. 4 ст. 35 ГПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. При цьому внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без певних доказів чи інформації на їх підтвердження, не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів (Ухвала КГС ВС від 21 лютого 2022 року у справі № 910/17344/20).

Як вже було зазначено, подана заява обґрунтована тим, що суддею Аюповою Р.М. було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача (заявника) про зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро" процесуальними правами та залишення позову без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Водночас, під зловживанням процесуальними правами, слід розуміти особливу форму господарського процесуального правопорушення, тобто умисні, недобросовісні дії учасників господарського процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав учасників судового процесу та їх представників, та перешкоджанням діяльності суду по справедливому та своєчасному розгляду і вирішенню господарської справи.

Слід зазначити, що подання доказів, наведення свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, є безумовним правом учасників справи.

Заявник вважає, що подання позивачем тотожних позовів до того самого відповідача - АТ «Укргазвидобування» з аналогічних підстав та з ідентичним предметом, вчинені виключно з метою маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями та фактично зводяться до "обрання потрібного" судді, який буде здійснювати розгляд справи, що, на думку заявника, становить порушення принципу випадковості визначення складу суду по справі, а відтак і основних засад господарського судочинства, зокрема, верховенства права, мають ознаки зловживання процесуальними правами, що є неприпустимим з огляду на положення п. 11 ч. 3 ст. 2, п. 2 ч. 2 ст. 43 ГПК України.

В свою чергу, дослідженням судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що в процесі розгляду справи № 922/1220/25, на яку також посилається заявник, заперечуючи проти заяви Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про зловживання позивачем - ТОВ "АДР - Сервіс Агро" процесуальними правами шляхом вчинення дій з подання до Господарського суду Харківської області декількох позовів, позивач вказує, що в день звернення до господарського суду з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" підсистема «Електронний суд» працювала некоректно, що спостерігалося у користувачів у всій країні, у зв`язку з чим, при поданні позовної заяви директором не одразу було сформовано повідомлення «позовну заяву відправлено», як це відбувається зазвичай. Через що позивач помилково вважав, що позовна заява не подана та спробував ще раз. Отримавши той самий результат, позивач прийняв рішення подати позов через канцелярію суду. Саме це і стало причиною подання кількох позовних заяв в один день. Побачивши, що усі три позовні заяви зареєстровано, позивач зрозумів, що помилився і відкликав дві з трьох позовних заяв, не обираючи суддю, а відкликавши пізніше, тобто помилково подані, заяви. Жодного навмисного зловживання правами не вчинялося позивачем, вказана ситуація стала результатом помилки, викликаної некоректною роботою системи та відсутністю належної кількості досвіду в користування електронним кабінетом. У зв`язку з зазначеним, суд погодився, що подання однакових позовів до суду дійсно могло статися через помилку та відсутність належної кількості досвіду в користування електронним кабінетом, та без наміру зловживання ТОВ "АДР - Сервіс Агро" своїми процесуальними правами.

Отже, в процесі розгляду клопотання відповідача про зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро" процесуальними правами та залишення позову без розгляду у даній справі № 922/2145/25, судом було досліджено матеріали справи, оцінені надані сторонами докази, та суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відповідного клопотання Філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", у зв`язку з чим, в його задоволенні було відмовлено.

Суд звертає увагу, що незалежність і недоторканість суддів гарантується ст. 19, 126, 129 Конституції України, згідно з якими судді при здійсненні правосуддя є незалежними та керуються принципом верховенства права. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України. Цей приписи поширюється повною мірою і на органи прокуратури та їх посадових осіб.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд наголошує на тому, що вирішення питань про застосування норм чинного законодавства є виключним правом судді, в провадженні якого знаходиться справа. При цьому результат вирішення вказаних питань не може свідчити про упереджене ставлення судді відповідно до учасників судового процесу, оскільки наявність чи відсутність підстав для відводу судді не може ставиться в залежність від результату застосування судом норм чинного законодавства.

Розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суд самостійно вирішує питання про розгляд по суті заяв та клопотань учасників судового процесу, надає правову оцінку обставинам справи на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відкриваючи підготовче провадження у справі № 922/2145/25, суддя запитала учасників справи про наявність відводів складу суду. Після чого представник відповідача повідомив суд, що питання довіри складу суду буде ним вирішено тільки виключно після розгляду судом поданого клопотання про зловживання Товариством з обмеженою відповідальністю "АДР - Сервіс Агро" процесуальними правами та залишення позову без розгляду, що судом розцінюється як намаганням чинити психологічний тиск на суддю у ході здійснення ним правосуддя.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що пунктами 1, 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та від 13 грудня 1985 року, передбачено, що незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

У преамбулі Правил адвокатської етики зазначено, що надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права.

Згідно з ч. 3 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

А, отже, залишення позову ТОВ "АДР - Сервіс Агро" без розгляду, з підстав, викладених відповідачем у поданому на розгляд суду клопотанні про зловживання позивачем процесуальними правами та залишення позову без розгляду, яке судом визнано необґрунтованим, унеможливить право позивача на звернення до суду за захистом свого порушеного права, яке гарантується Законом. Так, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), послідовно підкреслює, що для обґрунтування сумнівів у неупередженості судді необхідні об`єктивні та конкретні докази, а не суб`єктивні оцінки чи незгода з процесуальними діями. Водночас, ЄСПЛ у своїй практиці щодо ефективності судового захисту та принципу res judicata (остаточності судового рішення) також наголошує на необхідності досягнення остаточного та юридично визначеного вирішення спору, а не його затягування.

Крім того, суд усвідомлює свої обов`язки відповідно до міжнародних рекомендацій, зокрема Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи CM/Rec(2010)12 державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (Принцип 1), яка підкреслює не лише незалежність суддів, а й їхню ефективність та обов`язок забезпечувати належне здійснення правосуддя. Прагнення української судової системи до відповідності цим міжнародним стандартам, що лежать в основі принципу верховенства права, вимагає від учасників процесу добросовісної поведінки та унеможливлення зловживання процесуальними правами, що підриває довіру до правосуддя та ефективності судового захисту.

Отже, суд зазначає, що викладені заявником у своїй заяві про відвід обставини, є суб`єктивними припущеннями представника відповідача та не створюють об`єктивних підстав для сумніву у неупередженості судді Аюпової Р.М.

Заявник не надав жодних об`єктивних та переконливих доказів, які б свідчили про наявність "інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді" (п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України), окрім власних суб`єктивних припущень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у заяві про відвід судді Аюпової Р.М. не наведено жодної з підстав для відводу судді, які містяться у ст. 35, 36 ГПК України, а обставини, на які посилається представник відповідача, зокрема про те, що суддею відмовлено у задоволенні клопотання останнього про зловживання позивачем процесуальними правами та залишення позову без розгляду, відносяться суто до процесуальних моментів здійснення правосуддя суддею.

Згідно ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд наголошує на тому, що вирішення питань про застосування норм чинного законодавства є виключним правом судді, в провадженні якого знаходиться справа. При цьому результат вирішення вказаних питань не може свідчити про упереджене ставлення судді відповідно до учасників судового процесу, оскільки наявність чи відсутність підстав для відводу судді не може ставиться в залежність від результату застосування судом норм чинного законодавства.

Розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суд самостійно вирішує питання про розгляд по суті заяв та клопотань учасників судового процесу, надає правову оцінку обставинам справи на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

Суд зазначає, що судження заявника з мотивів можливих процесуальних порушень з боку судді може бути покладене в основу оскарження рішення чи ухвали суду, однак не може бути підставою для його відводу і не свідчить про упередженість або відсутність об`єктивності судді Аюпової Р.М.

Виходячи з викладеного вище та керуючись ч. 2 та ч. 3 ст. 39 ГПК України, суддя Аюпова Р.М. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу та заява про такий відвід надійшла за десять днів до наступного судового засідання, вирішення питання про відвід судді Аюпової Р.М. має бути здійснено іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст. 6, 35, 36, 38, 39, 233-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявлений представником Акціонерного товариства «Укргазвидобування» відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/2145/25 (вх. № 17614) - визнати необґрунтованим.

Питання про відвід cудді Аюпової Р.М. у справі № 922/2145/25 передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено в порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 01.08.2025.

Суддя Аюпова Р.М.
справа № 922/2145/25