ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Справа № 915/1290/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін

справу 915/1290/24

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця",

вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680;

електронна адреса: ;

в особі регіональної філії "Південна залізниця",

61052, вул. Євгена Котляра, 7, м. Харків;

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон",54002, Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв;

електронна адреса: ;

про стягнення грошових коштів у сумі 69414,12 грн.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця») пред`явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» (далі ТОВ СП «НІБУЛОН») грошових коштів у сумі 69414,12 грн. збору за зберігання вантажу згідно Накопичувальної картки від 23.02.24 по Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 26.06.2020 40-14291113/2020-001 (в редакції оприлюдненій 31.01.2024, яка введена в дію 01.02.2024).

В обґрунтування вимог Позивачем зазначено, що Відповідачем 26.06.2020 направлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом 14291113/2020-001 від 24.03.2020.

В цей же день Акціонерне товариство "Українська залізниця" направило Відповідачу повідомлення 40-14291113/2020-001, яким засвідчив прийняття від Відповідача заяви та повідомив про присвоєння Відповідачу кодів відправника/одержувача 8496 та платника 8211375 з відкриттям особового рахунку 8211375, який використовується для ідентифікації договірних відносин між перевізником та замовником як номер договору, а дата повідомлення 26.06.2020 є датою укладення договору.

Крім того, 10.02.2021 між сторонами було укладено договір П/М-2114 про подачу та забирання вагонів.

Як зазначає позивач, ТОВ СП "Нібулон" проводить навантаження зернових вантажів на під`їзній колії при станції Кременчук Південної залізниці згідно з договором про подачу та забирання вагонів від 10.02.2021 за П/М-2114, відповідно до п. 6 якого загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзду колію однією групою, не більше 14 одиниць. Здача вагонів проводиться на місцях завантаження-вивантаження.

При цьому, як стверджує позивач, ТОВ СП "Нібулон" надане електронне "Замовлення про надання окремих послуг" 14291113/2022-0011 від 26.09.2023 до договору про надання послуг, на яке перевізником було надано "Повідомлення замовнику про умови надання окремих послуг" від 27.09.2023 дозвіл 43-14291113/2023-0001 щодо погодження організації накопичення вагонів на станції накопичення Кременчук максимальною кількістю 54 вагона. Також від відповідача надійшла заявка на накопичення вагонів від 20.02.2024 39/132/2-24 щодо замовлення накопичення вагонів на період 20.02.2024 - 29.02.2024.

Так, позивач вказує, що для забезпечення заявки на 22.02.2024 на станцію Кременчук Південної залізниці під навантаження вантажу - пшениця прибуло 50 порожніх власних вагонів (власності «ЦТЛ» АО «Укрзалізниця») 95256749, 95312377, 95377545, 95383436, 95523577, 95530663, 95531315, 95539557, 95613774, 95636221, 95650958, 95754131, 95794947, 95801759, 53200333, 95041281, 95292835, 95351144, 95369484, 95375010, 95386181, 95616371, 95637922, 95640140, 95641205, 95667333, 95695417, 95751376, 95363842, 95371878, 95374484, 95449310, 95449922, 95540613, 95620985, 95646337, 95649042, 95649539, 95677746, 95695219, 95750956, 95932257, 95540928, 95615910, 95791489, 95646816, 95516944, 95799268, 95640884, 95653242, які в подальшому подавались на навантаження окремими групами згідно умов договору.

Позивач зазначає, що після завантаження кожна група вагонів виставлялась з під`їзної колії та були затримані на станційних коліях в очікуванні накопичення маршруту та оформлення накладної. Факт затримки оформлено актами загальної форми ГУ-23.

У зв`язку з підписанням Відповідачем Накопичувальної картки від 23.02.24 із запереченнями та відмовою в оплаті, Позивач звернувся з позовом до суду на суму 69414,12 грн. з ПДВ збору за зберігання вантажу.

Позивач стверджує, що правомірно нарахував Відповідачу збір за зберігання вантажу на підставі пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 644 від 21.11.2000 за час, коли вагони з вантажем знаходились на коліях загального користування (коліях станції), в очікуванні оформлення перевізних документів (накладної).

Ухвалою суду від 24.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу, в 15-денний строк від дня вручення цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України, - п`ять днів з моменту отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень, з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, - п`ять днів з моменту отримання відповіді на відзив.

Відповідач у відзиві від 04.11.2024 заперечує проти задоволення вимог Позивача посилаючись на наступне:

- На сьогоднішній день вже сформована єдина правозастосовча практика Верховного суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (висновок Верховного суду від 01.02.2024 по справі 915/305/22, від 09.04.2024 по справі 915/5/23). Предметом цих справ є правовідносини з накопичення маршрутного потягу на підставі Додатку 1-4 Умови організації накопичення вагонів до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40- 14291113/2020-001 від 25.02.2020 та нарахування Збору за зберігання вантажу в період накопичення маршрутного потягу (50 вагонів з вантажем);

- Предметом спору є правовідносини, які виникли під час «маршрутного перевезення», яке має спеціальні умови та відноситься до «окремих послуг» (Додаток 1-4, 2-5 до Договору), які є відмінними від загальних умов перевезень внаслідок своєї специфіки і суті операцій - «накопичення вагонів з вантажем». Відповідно п.14.1 Договору у випадку, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті Договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту Договору.

- Накопичення вагонів з вантажем (маршрутний поїзд) - є предметом «окремої послуги» Додаток 1-4 до Договору, обов`язковою умовою якої є формування поїзду установленої довжини (50 вагонів) - Правила перевезення вантажів маршрутами відправника, Договір. За умовами Договору, Додатку 1-4, Правил маршрутний поїзд приймається до перевезення після повного формування. Отже хибним є твердження Позивача що частина маршрутного потягу в обсязі 14 вагонів могла бути відправлена залізницею однак затримувалась внаслідок ненадання Відповідачем накладної. Відповідно п.1.3 Договору Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

- Накопичення вагонів з вантажем має невід`ємну від даної спеціальної послуги ознаку предмету послуги «мета - накопичення маршрутного потягу до 50 вагонів». Простій вагонів в даному випадку залізницею не оформлюється, оскільки знаходження вагонів з вантажем на коліях загального користування в очікуванні накопичення маршрутного потягу є предметом договору. Отже не може кваліфікуватись як «матеріальна відповідальність» за простій вагонів та не має такого елементу як «вина» Відправника оскільки відбувається в рамках договору.

- Даний предмет договору «накопичення вагонів з вантажем до 50 вагонів - маршрутний потяг» кореспондується з тарифом на дану послугу обумовленого п.9 Додатку 1-4, в якому визначено, що саме платиться в рамках даної «особливої послуги».

- Умови Договору про подачу та забирання вагонів від 10.02.2021 П/М-2114 не можуть бути підставою для застосування відповідальності щодо правовідносин які виникли з Додатку 1-4 до Договору 40-14291113/2020-001 від 26.02.2020, оскільки вони відмінні в часі (спочатку відбувається подача вагонів з колій ТОВ СП «НІБУЛОН» на колії загального користування АТ «Українська залізниця» а потів відбувається накопичення вагонів з вантажем з метою формування маршрутного потягу) та відмінні географічно (за договором П/М-2114 подача та забирання вагонів на колій ТОВ СП «НІБУЛОН» а накопичення відбувається на коліях загального користування АТ «Українська залізниця» Додаток 1-4 до Договору 40 14291113/2020-001 від 26.02.2020). ТОВ СП "Нібулон" не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда кількістю у 50 вагонів на власній колії. У зв`язку з цим 26.06.2020 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (нове найменування - Акціонерне товариство "Українська залізниця") та Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарським підприємством "Нібулон" було укладено Договір 40 14291113/2020-0001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема, Додаток 1-4 "Умови організації накопичення вагонів" з метою надання-отримання спеціальної послуги "накопичення вагонів", яка передбачає накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування для відправлення їх маршрутними поїздами.

- хибним є твердження Позивача, що про те, що затримка вагонів на станційних коліях станції Кременчук (коліях загального користування) відбулось саме з вини ТОВ СП «НІБУЛОН», який не надав основний для перевезення документ - накладну, відразу після забирання їх з під`їзної колії Відповідача, а продовжував формувати маршрутний поїзд на коліях загального користування, а тому простій вагонів відбувся в очікуванні оформлення документів перевезення відправником.» Відповідно до п.1.3 договору "маршрутний поїзд" може бути оформлений одним або декількома перевізними документами. Тобто за загальним правилом перевезень кожний вагон оформлюється накладною, однак за спеціальними умовами перевезення маршрутним поїздом - оформлюється накладна (одна або декілька) та відомість вагонів, що перевозяться маршрутом. Маршрутний поїзд не рушить поки не буде сформовано повний обсяг з 50-ти вагонів.

- збір за зберігання вантажу (матеріальна відповідальність) не є послугою, а застосовується при наявності вини Відповідача (з причин що не залежать від АТ Українська залізниця). За твердженням Відповідача п.8, 9 Правил зберігання вантажу застосовується при загальних перевезеннях у разі затримки оформлення перевізних документів. В той же час сторони уклали спеціальний договір (Додаток 1-4 до Договору) на накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування і Відповідач сплатив відповідний кореспондуючий тариф, який при загальному виді перевезень не передбачений. Накопичення вагонів з вантажем (маршрут) в даному випадку відбувається в рамках договірних відносин (є предметом послуги за яку сплачується тариф), отже не може кваліфікуватись як «матеріальна відповідальність» та не має такого елементу як «вина» відправника.

- Позивач трактує загальні підстави, визначені для укладення актів загальної форми ГУ-23, на свою користь, незважаючи на те, що у даному випадку Акти загальної форми ГУ-23 не є документом, що засвідчує вину вантажовідправника, а фіксують виключно факт виконання договірних зобов`язань та накопичення маршрутного потягу.

- позивачем не враховується, що між сторонами укладено «спеціальний договір» - Додаток 1-4, який регулює надання спеціальної послуги - «накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування» (п.1 Додатку 1-4). Предмет спеціальної послуги кореспондується Тарифу встановленому за цю послугу в п.9.1 Додатку 1-4. Пунктом 6, 7, 8 Додатку 1-4 врегульовано час/період надання спеціальної послуги - «накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування», який за домовленістю сторін підтверджується Актом загальної форми ГУ-23.

08.11.2024 від АТ «Українська залізниця» надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач наполягає на обґрунтованості позовних вимог та зазначає, що за чітким формулюванням як пункту 9 Правил зберігання вантажів, так і пунктів 2.1.4. і 2.1.5. Договору, а також п. 9 Додатку 1-4 до Договору, нарахування, зокрема, збору за зберігання вантажу передбачене у разі затримки вагонів, що виникли з причин, що не залежать від Перевізника. І саме такою причиною, що не залежить від Перевізника, а виключно - від Відповідача, є затримка вагонів при очікуванні оформлення перевізних документів вантажовідправником. А відтак, на думку позивача, збір за зберігання було нараховано у чіткій відповідності до чинного законодавства та умов Договору. Вказаний збір сплачується у всіх випадках, окрім як за наявності залежних від залізниці причин. Актами загальної форми було засвідчено факти затримки вагонів, що відбулися з причин оформлення вантажу після забирання вагонів з місць навантаження/вивантаження, які простоюють в очікуванні оформлення перевізних документів відправником ТОВ СП «Нібулон» на маршрут, а отже з вини Відповідача. Крім того, на противагу наведеній Відповідачем судовій практиці, позивач зазначає про наявність постанов Верховного Суду у подібних відносинах, зокрема, від 28.10.2021 у справі 905/179/21, від 26.06.2020 у справі 908/1925/19, від 12.10.2020 у справі 908/1757/19, у яких міститься висновок про правильність нарахування збору за зберігання вантажу.

11.11.2024 ТОВ СП «НІБУЛОН» було подано заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач вказує, що:

- умовами Додатку 1-4 до Договору врегульоване правомірне перебування вагонів з вантажем на коліях загального користування в період часу накопичення маршрутного потягу, а процедура накопичення вагонів фактично передбачає затримку/перебування вагонів з вантажем на певний час на коліях загального користування з метою формування маршрутного поїзда, на що Залізниця надала свою згоду шляхом укладання з Відповідачем спеціального Договору та розробила спеціальний Тариф, що кореспондується предмету послуги (п.9.1 Додаток 1-4);

- відповідно п.8 Додатку 1-4 сторони домовились, що Акт загальної форми ГУ-23 буде підтверджувати час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення, тобто підтверджувати час предмету спеціальної послуги (накопичення вагонів з вантажем), за який сплачується договірний тариф;

- на даний час сформована єдина правозастосовча практика Верховного суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (висновок Верховного суду від 01.02.2024 по справі 915/305/22, від 09.04.2024 по справі 915/5/23);

- наведені позивачем постанови Верховного суду у справі 905/179/21 від 28.10.2021, 908/1925/19 від 26.06.2020, 908/1757/19 від 12.10.2020, не можуть бути застосовані, оскільки дані справи не відповідають критерію «подібності».

Щодо тривалості судового провадження, суд, з урахуванням критеріїв розумності, які вироблені Європейським судом з прав людини вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено елементи права на судовий захист, серед яких є розумний строк розгляду справи, який вважається окремим елементом доступності правосуддя.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), правовою основою функціонування та діяльності якого є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, опрацював критерії, які дозволяють зробити висновки про розумність розгляду конкретної справи. Зокрема, у п.47 рішення у справі "Бараона проти Португалії" 1987 року Суд відзначив: "Розумність тривалості розгляду повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів". Критерій комплексності справи означає оцінювання складності справи з урахуванням обставин і фактів, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть за собою певні юридичні наслідки. Вона може бути пов`язана як із питаннями факту, так і з правовими аспектами: характером фактів, які необхідно встановити; кількістю питань, які розглядаються в межах справи; віддаленістю, з точки зору простору та часу, між подіями та фактами, що розглядаються, та процесом судочинства; кількістю свідків та інших проблем, пов`язаних зі збором доказів; міжнародними факторами; приєднанням справи до інших, а також вступом у процес нових осіб. Крім того, складність справи, а відтак й строк її розгляду, залежать, від складності предмету доказування у справі, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми матеріального права; від обсягу фактів предмета доказування, який може змінюватися у зв`язку зі зміною підстав позову, збільшенням чи зменшенням позовних вимог; від кількості доказів, наданих сторонами".

Також ЄСПЛ зазначає, що тривалість строку розгляду справи може бути пов`язана з перевантаженням судової системи, що, в свою чергу, може бути викликано певними надзвичайними ситуаціями. Приймаючи до уваги, що з початку військової агресії Російської Федерації проти України бойові дії ведуться, у тому числі, на території Миколаївської області, Господарський суд Миколаївської області, через оголошення повітряних тривог, перебої з постачанням електричної енергії тощо, працював з певними обмеженнями у здійсненні правосуддя та не мав об`єктивної можливості для повноцінного розгляду справи 915/1290/24 в межах строку, передбаченого ГПК України.

Відповідно, розгляд даної справи відбувся у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 2102-ІХ, та продовженого відповідними указами Президента України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.

За приписами ч.ч.1,2 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 306 Господарського кодексу України, передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч.5 ст.307 Господарського кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ст.909 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України).

Разом з цим, права й обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Постановою Кабінету міністрів України 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п.2 Статуту).

Згідно ст.71 Статуту, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

До матеріалів позовної заяви долучено Договір про подачу і забирання вагонів філія «Кременчуцька» ТОВ СП «НІБУЛОН» при станції Кременчук Південної залізниці П/М-2114 від 10.02.2021. Відповідно до умов п.1 Договору П/М-2114 згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору здійснюється подача, розставляння на місця навантаження, вивантаження і забирання вагонів з під`їзної колії, яка належить Власнику, примикає стрілочним переводом 1 до під`їзної колії ПрАТ «Кременчуцький річковий порт» по станції Кременчук, і обслуговується локомотивами Залізниці. Межею під`їзної колії є знак «Межа під`їзної колії», який встановлено навпроти переднього стика рамної рейки стрілочного переводу 1. Розгорнута довжина під`їзної колії складає 1166,88 погонних метрів на балансі Власника. Згідно п.6 Договору П/М-2114 загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 14 вагонів.

Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда в 50 вагонів на власній території. У зв`язку з цим 26.06.2020 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Акціонерним товариством "Українська залізниця") та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "НІБУЛОН" було укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40-14291113/2020-0001 зокрема Додаток 1-4 «Умови організації накопичення вагонів» з метою надання-отримання спеціальної послуги «накопичення вагонів», яка передбачає накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування для відправлення їх маршрутними поїздами.

26.06.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" в порядку, встановленому ст.634 ЦК України, направлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 14291113/2020-001 від 24.03.2020.

26.06.2020 Акціонерним товариством "Українська залізниця" направлено Відповідачу інформаційне повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40-14291113/2020-001 від 25.02.2020, яким Позивач засвідчив прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" пропозиції (акцепт) укладення договору та повідомив про присвоєння замовнику кодів відправника/одержувача 8496, платника 8211375 з відкриттям особового рахунку з ідентичним номером.

Повідомлено, що код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер договору.

Згідно п.1.1 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції, що оприлюднено 31.01.2024, та яка вводиться в дію 01.02.2024) (далі - Договір) предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

У розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п.1.2 договору при його виконанні сторони використовують такі скорочені найменування нормативно-правових актів:

- Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 457 (далі - Статут залізниць України);

- Правила перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 644 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за 861/5082 (далі - Правила 644).

- Правила планування перевезень вантажів (статті 17-21 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 873 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за 1030/7318 (далі - Правила планування перевезень вантажів).

- Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за 165/3458 (далі - Правила користування вагонами).

- Збірник Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 317 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за 340/16356 (далі - Збірник Тарифів, Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, відповідно).

- Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС)

- Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ).

Відповідно до п.1.3 Договору наведені нижче визначення вживаються в договорі в такому значенні:

- маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами;

- первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, подавання, забирання вагонів та маневрову роботи інші;

- послуги, пов`язані з організацією та здійсненням перевезення вантажів - послуги, що надаються Перевізником Замовнику згідно з Договором (додатків до нього), у т.ч. на підставі окремої заявки Замовника.

Відповідно до п.1.4 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Відповідно до п.2.1 Договору замовник зобов`язаний, зокрема:

- сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.4);

- відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.5);

- у строки, встановлені розд.4 Договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу фор-ми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу Замовника - підписувати та надавати Перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (п.2.1.7);

Відповідно до п.2.3 Договору перевізник зобов`язаний, зокрема:

- приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у власних вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів (п.2.3.2);

- складати документи, передбачені п.п.1.3, 1.4 та розд.4 Договору, щодо нарахування сум платежів (п.2.3.5).

Відповідно до п.3.1 Договору розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах Замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Відповідно до п. 14 Договору невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема:

- додаток 1-1 «Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами»;

- додаток 1-4 «Умови організації накопичення вагонів».

Відповідно п.14.1 Договору у випадках, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті Договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту Договору.

Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40-14291113/2020-001 від 26.06.2020 містить спеціальні умови, які відносяться до "окремих послуг", зокрема, Додаток 1-4 до Договору, який є невід`ємною частиною останнього.

Відповідно до п.1 Додатку 1-4 до Договору «Умови організації накопичення вагонів» (надалі - Додаток) на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами (маршрутами) на станції призначення (далі - накопичення вагонів).

Згідно до п.2 Додатку станціями накопичення можуть бути станції відправлення та /або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення.

Відповідно до п.3 Додатку для організації накопичення вагонів замовник направляє для погодження перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення замовника, перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Згідно до п.4 Додатку в межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, замовник щомісячно надає перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки.

Відповідно до п.5 Додатку на станціях накопичення на шляху прямування Перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки Замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення.

Як встановлено п.6 Додатку початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення - момент фактичної передачі Замовником вагонів Перевізнику.

Згідно п.7 Додатку часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та/або з вантажем - формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення - приймання останнього вагону Перевізником.

У відповідності до п.8 Додатку час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Як встановлено п.9 Додатку за послугу з накопичення вагонів, Замовник сплачує:

- плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п.9.1);

- за затримку вагонів Замовника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини Замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів (п.9.2);

- за затримку власних вагонів Перевізника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини Замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів та п. 3.4. Договору (п.9.3).

Плата за маневрову роботу під час надання послуг з накопичення Замовнику не нараховується.

Відповідно до п.10 Додатку нарахування платежів відбувається на станції накопичення за накопичувальною карткою ФДУ-92, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 з коду платника Замовника, яким замовлено надання такої послуги.

Судом встановлено, що 21.02.2024 - 22.02.2024 року по станції Кременчук Південної залізниці Відповідач проводив навантаження 50 залізничних вагонів у складі одного маршрутного поїзда 022250, які слідували на ст. Одеса-Порт.

Отже, між сторонами склались правовідносини, що регулюють перевезення маршрутним поїздом.

Позивач зазначає, що після завантаження кожна група вагонів виставлялась з під`їзної колії та були затримані на станційних коліях в очікуванні накопичення маршруту та оформлення накладної. Факт затримки оформлено актами загальної форми ГУ-23.

Перша партія з 14 вагонів 95256749, 95312377, 95377545, 95383436, 95523577, 95530663, 95531315, 95539557, 95613774, 95636221, 95650958, 95754131, 95794947, 95801759 подана під навантаження 21.02.2024 о 00:10 год., про що складено пам`ятку про подавання вагонів форми ГУ-45 51. Навантажені 14 вагонів 95256749, 95312377, 95377545, 95383436, 95523577, 95530663, 95531315, 95539557, 95613774, 95636221, 95650958, 95754131, 95794947, 95801759 були забрані з п/колії 21.02.2024 о 06:30, про що було складено пам`ятку про забирання вагонів ф.ГУ-45 49. Після закінчення навантаження дані вагони були затримані на станційних коліях для формування маршруту. На засвідчення факту затримки вагонів в очікуванні формування маршруту було складено акти загальної форми ГУ-23 1969 від 21.02.2024 о 06:30 год., 2001 від 21.02.2024 о 15:00, 2017 від 21.02.2024 о 23:30. Після закінчення затримки позивачем було складено акти загальної форми ГУ-23 1987 від 21.02.2024 о 11:50, 2012 від 21.02.2024 о 21:00, 2029 від 22.02.2024 о 04:00.

Друга партія з 14 вагонів 53200333, 95041281, 95292835, 95351144, 95369484, 95375010, 95386181, 95616371, 95637922, 95640140, 95641205, 95667333, 95695417, 95751376 подана під навантаження 21.02.2024 о 06:30 год., про що було складено пам`ятку про подавання вагонів форми ГУ-45 52. Навантажені 14 вагонів 53200333, 95041281, 95292835, 95351144, 95369484, 95375010, 95386181, 95616371, 95637922, 95640140, 95641205, 95667333, 95695417, 95751376 були забрані з п/колії, про що складено пам`ятку про забирання вагонів ф.ГУ-45 50 від 21.02.2024 о 15-00 год. Після закінчення навантаження дані вагони були затримані на станційних коліях для формування маршруту. На засвідчення факту затримки вагонів в очікуванні формування маршруту було складено акти затримки форми ГУ-23: 2001 від 21.02.2024 о 15:00, 2017 від 21.02.2024 о 23:30. Після закінчення затримки позивачем було складено акти загальної форми ГУ-23 2012 від 21.02.2024 о 21:00, 2029 від 22.02.2024 о 04:00.

Третя партія з 14 вагонів 95363842, 95371878, 95374484, 95449310, 95449922, 95540613, 95620985, 95646337, 95649042, 95649539, 95677746, 95695219, 95750956, 95932257 подана під навантаження 21.02.2024 о 15:00 год., про що було складено пам`ятку про подавання вагонів форми ГУ-45 53. Навантажені вагони були забрані з п/колії 21.02.2024 о 23-30 год., про що складено пам`ятку про забирання вагонів ф.ГУ-45 51. Після закінчення навантаження дані вагони були затримані на станційних коліях для формування маршруту. На засвідчення факту затримки вагонів в очікуванні формування маршруту було складено акти затримки форми ГУ-23: 2017 від 21.02.2024 о 23:30. Після закінчення затримки позивачем було складено акти загальної форми ГУ-23 2029 від 22.02.2024 о 04:00.

Четверта партія з 8 вагонів 95540928, 95615910, 95791489, 95646816, 95516944, 95799268, 95640884, 95653242 подана під навантаження 21.02.2024 о 23:30 год., про що було складено пам`ятку про подавання вагонів форми ГУ-45 54. Навантажені вагони були забрані з п/колії 22.02.2024 о 04-25 год., про що складено пам`ятку забирання вагонів ф. ГУ-45 52.

50 вагонів маршрутного поїзда 022250 були пред`явлені для перевезення 22.02.2024: о 21:12 21.02.2024 подана накладна 43700350; о 03:05 22.02.2024 подана накладна 43700277; о 03:06 22.02.2024 подана накладна 43700343; о 03:06 22.02.2024 подана накладна 43700368.

Опис обставин, що викликали складання актів: «Затримка вагонів, пов`язана з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження. Вагони простоюють на коліях станції в очікуванні оформлення перевізних документів відправником та в накопичення маршрутного поїзда.

Відповідачем було сплачено збір за накопичення таких вагонів на коліях загального користування, що підтверджено сторонами у поданих до суду заявах по суті.

На підставі актів загальної форми ГУ-23 2029, 2012, 1987 Позивачем було сформовано накопичувальну картку форми ФДУ-92 від 23.02.24 та нараховано Відповідачу збір за зберігання вантажів у розмірі 57845,10 грн. (без ПДВ).

Детальний розрахунок заборгованості по накопичувальній картці форми ФДУ-92 від 23.02.24 на загальну суму 57845,10 грн. без ПДВ (69414,12 грн. з ПДВ), виконаний Позивачем на підставі п.2.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за 340/16356.

Нараховану плату за зберігання вантажів по накопичувальній картці форми ФДУ-92 від 23.02.24 на загальну суму 57845,10 грн. без ПДВ (69414,12 грн. з ПДВ) Відповідачем не сплачено, що і стало підставою для звернення Позивача до суду із даним позовом.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на п.п.8, 9 Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за 861/5082 (далі-Правила 644), якими врегульовані порядок та умови нарахування збору за зберігання вантажу.

Часовий період відображений в Актах ГУ-23 збігається з умовами п.6, 7, 8 Додатку 1-4 до Договору «Умови організації накопичення вагонів» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40-14291113/2020-0001.

Накопичувальну картку від 23.02.24 підписано вантажовласником ТОВ СП «НІБУЛОН» із зауваженнями: «З нарахуваннями не згодні. Вагони з вантажем перебували на коліях станції під накопиченням маршрутного поїзда відповідно до Додатку 1-4 Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом».

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Предметом даного спору є правовідносини, які виникли під час «маршрутного перевезення» при застосуванні послуги щодо накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування, яке передбачено укладеним між сторонами Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40-14291113/2020-001 та зокрема Додатком 1-4 «Умови організації накопичення вагонів».

Відповідно до п.2 Правил перевезення вантажів маршрутами відправника, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за 565/6853, маршрутом відправника (далі - маршрут) вважається поїзд установленої маси або довжини, сформований відправником відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.12.1996 411 та зареєстрованих у Мінюсті України 25.02.1997 за 50/1854, та плану формування поїздів на залізничній під`їзній колії підприємства або за договором із залізницею - на коліях залізничної станції призначенням на одну станцію або з розпиленням на кількох станціях з обов`язковим зменшенням кількості його переробок на попутних технічних станціях.

Перевезення вантажів на особливих умовах здійснюються за окремими договорами. При цьому сторони вправі передбачати у договорах додаткову відповідальність за виконання зобов`язань щодо перевезень вантажів (п. 63 Статуту залізниць України).

Виходячи з вищезазначеного, умов Договору 40-14291113/2020-001 та матеріалів даної справи, між сторонами склались спеціальні правовідносини з перевезення вантажів, а саме: перевезення маршрутним потягом, який відповідає установленій довжині та прямує на одну станцію призначення. В рамках даних правовідносин Позивач запропонував надання спеціальної послуги - накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування з метою формування маршрутного поїзду установленої довжини.

Як зазначалось вище, пунктом 14.1 вказаного Договору встановлено, що у випадку, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору.

Договір 40-14291113/2020-001 від 25.02.2020 має спеціальні умови, що відносяться до «окремих послуг», що унормовано, зокрема, Додатком 1-4 до Договору, і які є відмінними від загальних умов перевезень внаслідок своєї специфіки і суті операцій - «накопичення вагонів з вантажем».

Додаток 1-4 до Договору є невід`ємною частиною останнього.

Виходячи з приписів Додатку 1-4 «Умови накопичення вагонів» до Договору, при перевезенні вантажу маршрутними відправками та відсутності можливості формувати маршрут на під`їзній колії, що належить Відповідачу, навантажені вагони затримуються на коліях станції.

Судом взято до уваги, що враховуючи характер укладеного між сторонами Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом 40-14291113/2020-0001 від 26.02.2020, сторони домовились про перевезення вантажів на спеціальних умовах - маршрутний поїзд (Додаток 1-4). При цьому, сторонами погоджено специфічні умови перевезення вантажів, які є визначальними щодо порядку надання відповідних послуг та особливостей їх оплати. Накопичення вагонів проводилось за попередньо погодженим планом, який мав ознаку "маршрутний". При цьому, перевізник інформує замовника про можливість накопичення вагонів із зазначенням станції накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Судом встановлено, що ТОВ СП НІБУЛОН не має власних потужностей для формування маршрутного поїзда до 50 вагонів на власній території, а тому, саме для отримання послуги з накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування АТ «Українська залізниця» (після завантаження на під`їзних коліях ТОВ СП «НІБУЛОН») Відповідач скористався передбаченими Договором відповідними можливостями. Суд враховує, що згідно з п.6 Договору про подачу та забирання вагонів загальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колією однією групою, становить не більше 14 вагонів. Отже, з урахуванням приписів Додатку 1-4 до Договору та умов Договору П/М-2114, у даному випадку метою Відповідача, при замовленні спеціальної послуги, було саме накопичення вагонів для формування маршрутного поїзда у 50 вагонів.

Сама по собі процедура накопичення вагонів апріорі передбачає затримку окремих вагонів (порожніх та/або з вантажем) на певний час з метою формування маршрутного поїзда, на що Залізниця надала свою згоду шляхом розробки та укладання з Відповідачем Договору (Додаток 1-4). Таким чином, Перевізник надав Замовнику, згідно Договору послугу з накопичення вагонів, за попередньо погодженим планом, який мав ознаку «маршрутний», без отримання якої Замовник не спроможний сформувати маршрутний поїзд.

В свою чергу, Замовник отримав вказану послугу з накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування, оскільки 21.02.2024 - 22.02.2024 на станції Кременчук Південної залізниці Відповідачем фактично проведено навантаження вагонів та сформовано маршрутний поїзд у 50 вагонів, оформлено перевізні документи (накладну) з відміткою маршрутного поїзду, за що Відповідачем було сплачено відповідні платежі, які визначені у п.9 Додатку 1-4 до Договору. Інших платежів послуга «накопичення вагонів» не передбачає.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач обґрунтовує свою позицію посиланням на п.п. 8, 9 Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за 861/5082 (далі Правила 644), якими врегульовані порядок та умови нарахування збору за зберігання вантажу.

Пунктом 5 Правил 644 встановлено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Статтею 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до п. 3 зазначених Правил, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення через вину відправника, складаються акти загальної форми.

Згідно п.8 Правил 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки.

Приписами п. 9 Правил 644 встановлено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день завезення першої частини не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за кожну ввезену частину вантажу. Збір у таких випадках визначається як сума зборів за ввезені частини вантажу. Час зберігання кожної частини завезеного вантажу визначається від моменту ввезення цієї частини до моменту оформлення перевізних документів. У такому самому порядку визначається збір за зберігання вантажу на складі станції відправлення, поверненого на вимогу відправника.

Виходячи з приписів пунктів 8 та 9 Правил 644 нарахування збору за зберігання вантажу на коліях загального користування відбувається у разі наявності вини відправника у затримці та у разі, коли простій відбувся в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі з причин, не залежних від залізниці).

Пункт 9 Правил 644 застосовується у випадку сформованого до відправки відправлення (вагону), причиною затримки/невідправлення якого є «очікування оформлення документів». Відтак, відповідне нарахування є штрафними санкціями (матеріальною відповідальністю) до вантажовідправника, яке направлено на скорочення часу простою вже готових до відправлення вагонів в період оформлення документів на таку відправку.

Судом взято до уваги, що виходячи з умов Додатку 1-4 «Умови організації накопичення вагонів» до Договору, при перевезенні вантажу маршрутним поїздом та відсутності можливості формувати маршрут на під`їзній колії, що належить Відповідачу, навантажені вагони затримуються на коліях станції, на що залізниця надала свою згоду шляхом укладання з Відповідачем Договору та Додатку 1-4.

У даному разі (в період часу надання спеціальної послуги - накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування) вина, обґрунтована протиправною поведінкою Відповідача відсутня та Позивач безпідставно заявляє вимоги до замовника. Затримка вагонів під час накопичення останніх для формування маршрутного поїзду не може кваліфікуватись як одностороннє порушення зобов`язань з боку Відповідача, оскільки такі дії цілком відповідають умовам укладеного сторонами договору, який передбачає надання спеціальних послуг та додатку 1-4 до нього.

Щодо твердження Позивача відносно затримки вагонів в зв`язку з очікуванням оформлення перевізних документів.

Відповідно п.1.3 Договору маршрутний поїзд - вантажний поїзд, одночасно пред`явлений до перевезення замовником, який відповідає установленій перевізником масі та/або довжині та прямує без переробки на одну станцію призначення/вихідну станцію. Маршрутний поїзд може бути оформлений одним або декількома перевізними документами.

«Очікування накопичення маршрутного поїзду до установленої довжини» і «очікування оформлення перевезення» - це різні, не тотожні речі. Як зазначалось вище, вагони з маршрутного поїзду не будуть відправлені поки не буде сформований повний обсяг маршрутного поїзду, навіть якщо буде оформлено не одним перевізним документом а декількома (п. 1.3. Договору).

При цьому, ст.23 Статуту надано право оформлення однієї накладної на маршрут або групу вагонів, при перевезенні масових вантажів, на зворотному боці якої зазначаються для кожного вагона маса вантажу і кількість місць.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 644) встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за 798/5989);

В силу п.п.6, 7 Додатку 1-4 до Договору, початком накопичення вагонів на станції відправлення є момент фактичної передачі замовником вагонів перевізнику, а часом закінчення накопичення на станції відправлення - приймання останнього вагону перевізником. Оскільки оформлення накладних на маршрут не могло відбутись до моменту накопичення (сформування) 50 вагонів (маршруту), то перебування вагонів на станції не було викликано «затримкою оформлення документів», а стало наслідком цілком законних дій обох сторін Договору щодо «накопичення» маршрутного поїзда, що в свою чергу, є предметом договірної послуги з боку Позивача, оскільки до моменту повного формування 47 вагонів маршрутний поїзд не міг бути відправлений.

Таким чином, у період накопичення вагонів (порожніх/з вантажем) маршрутного поїзду у Позивача не було підстав застосовувати матеріальну відповідальність за зберігання вантажу на коліях загального користування, приймаючи до уваги, що у цей час здійснювалось накопичення вагонів з вантажем у відповідності до умов Додатку 1-4.

Щодо тверджень Позивача відносно Актів ГУ-23. Відповідно до п.3 зазначених Правил, для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення через вину відправника, складаються акти загальної форми.

Позивач наполягає на тому, що існує факт затримки вагонів з вини клієнта, який пов`язаний з оформленням вантажу після забирання їх з місць навантаження/вивантаження, та який зафіксований належним чином - шляхом складання Актів загальної форми ГУ-23.

Слід зазначити, що складені акти загальної форми ГУ-23 не можуть беззаперечно вважатись документами, що засвідчують вину вантажовідправника стосовно затримки вагонів, оскільки за умовами п.8 Додатку 1-4, час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в Акті загальної форми ГУ-23. В Актах загальної форми вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами).

Відповідно ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно п.1.3 Договору первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, зокрема: перевізні документи, зведена відомість, накопичувальна картка, відомість плати за користування вагонами та контейнерами, подавання, забирання вагонів та маневрову роботи інші.

Відповідно до п.1.4 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами.

Відповідно п.8 Додатку 1-4 час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Тобто, умовами Договору, що регулює спеціальну послугу, сторонами узгоджено, що Актом загальної форми ГУ-23 фіксується час перебування вагонів на коліях загального користування, що в свою чергу, є предметом послуги «накопичення вагонів з вантажем до 50 вагонів - маршрутний поїзд», оскільки вказаний Акт відображає час, за який сплачується тариф.

Відповідно до п.9.1 Додатку 1-4, за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення).

Тобто, у даному випадку, Акт загальної форми ГУ-23 призваний зафіксувати час, за який сплачується тариф з накопичення вагонів з вантажем установленої довжини ( до 50 вагонів).

За таких обставин, затримка вагонів під час накопичення останніх для формування маршрутного поїзду не може кваліфікуватись як одностороннє порушення зобов`язань з боку Відповідача, оскільки цілком відповідають умовам укладеного сторонами спеціального договору - Додаток 1-4, який передбачає надання спеціальних послуг.

Накопичення вагонів з вантажем (маршрут) в даному випадку відбувається в рамках договірних відносин (є предметом спеціальної послуги, за яку сплачується кореспондуючий тариф), отже не може кваліфікуватись як «матеріальна відповідальність» та не має такого елементу як «вина» відправника.

Суд відхиляє довід Позивача про те, що у даному випадку саме акти загальної форми ГУ-23 є підставою для матеріальної відповідальності Відповідача, оскільки в умовах спірних спеціальних правовідносин, які виникли між сторонами, вказані акти лише здійснюють роль документування часу перебування вагонів на коліях перевізника в рамках Додатку 1-4 та є підтвердженням надання спеціальної договірної послуги, а не належним доказом вини замовника, оскільки у даному випадку, у зв`язку із формуванням потягу, замовник не може передбачити період такого формування, тим більш, що останнім вивантаження продукції, яке врегульоване окремими строками не проводилось. Відповідно п.8 Додатку 1-4 Акти загальної форми ГУ-23 фіксують час початку та час закінчення накопичення вагонів, у відповідності до умов договору та додатку до нього.

Таким чином, у період накопичення вагонів (порожніх/з вантажем) маршрутного поїзду у Позивача не було підстав застосовувати матеріальну відповідальність за зберігання вантажу на коліях загального користування, також і з огляду на те, що у цей час здійснювалось накопичення вагонів з вантажем у відповідності до умов додатку 1-4 і ці правовідносини були предметом окремої, належним чином сплаченої Відповідачем спеціальної послуги.

Відповідно до умов додатку 1-4 "Умови організації накопичення вагонів" у період "накопичення" сплачується плата, встановлена у пункті 9.1. цього додатку - за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до додатку 1-1 до Договору. При цьому додаток 1-1 - це "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами".

Разом з цим в період затримки вагонів з вини Замовника (саме затримки вагонів, а не накопичення) сплачуються платежі, пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування. При цьому обов`язковим елементом, встановленим для застосування пункту 9.2. додатку 1-4 до Договору, є "затримка з вини Замовника".

Отже, навіть пункт 9 додатку 1-4 не ототожнює, а розділяє поняття "накопичення рухомого складу" (пункт 9.1.) та "затримку вагонів Перевізника" (пункт 9.2.).

Правовідносини з накопичення маршрутного поїзда до 50 вагонів з вантажем мають невід`ємну складову - перебування / накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування протягом часу накопичення до приймання останнього вагона Перевізником (пункти 6, 7 додатку 1-4 до Договору), що водночас є предметом окремої послуги (додаток 1-4 до Договору), а отже, вагони не могли бути відправлені не тому, що немає документів, а тому що не сформовано 50 вагонів (маршрут).

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах справа 915/305/22 та 915/5/23. Так, за висновками Верховного Суду, п. 8, 9 Правил зберігання вантажів не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки затримка вагонів відбулась з обставин, що залежали від Позивача, а саме: наявність договірних відносин з накопичення вагонів на коліях Позивача з метою формування маршрутного потяга, про, що також вказував Відповідач у зауваженнях до накопичувальних карток. А тому, і у даному разі, Позивачем не доведено існування обставин, з якими пов`язується можливість застосування до спірних правовідносин приписів, передбачених пунктами зазначених вище Правил зберігання вантажів.

Відповідно ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає недоцільними посилання Позивача на практику Верховного суду, викладену у постановах у справах 905/179/21 від 28.10.2021, 908/1925/19 від 26.06.2020, 908/1757/19 від 12.10.2020, оскільки дані справи не відповідають критерію «подібності». Предмет наведених справ зовсім інший і не є тотожним з вимогою щодо сплати відповідальності за зберігання вантажу під час надання спеціальної послуги з накопичення вагонів з вантажем з метою формування маршрутного потягу.

Зокрема, у справі 905/179/21 «несвоєчасне звільнення колії станції призначення виникло виключно з вини перевізника. ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» вказувало, що 28.07.2020 на під`їзну колію комбінату прибули 1074 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 382 вагони, що перевищило середньодобовий вагонообіг на станції Маріуполь-Сортувальний на 74,4 %, а тому він, на його думку, має бути звільнений від плати за користування вагонами на підставі статті 121 Статуту та пункту 16 розділу 6 Правил користування вагонами і контейнера.»

Як вбачається з обставин справи 908/1925/19, «Зазначені вагони було затримано на підходах до станції призначення «Запоріжжя-Ліве» через зайнятість її приймально-відправних колій у зв`язку із несвоєчасним забиранням Товариством на свою під`їзну колію вагонів, які раніше прибули на його адресу.

За змістом постанови від 12.10.2020 у справі 908/1757/19 «наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на підході до станції призначення, у зв`язку з якою Позивачем нарахована плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, відбулася з вини Відповідача, а саме через неможливість приймання їх станцією призначення з причин накопичення вагонів, що прибули на колії Відповідача та зайнятості приймально-здавальних колій;»

Таким чином у вказаних справах не розглядались відносини в період накопичення маршрутного потягу. Судами було встановлено наявність вини Відповідача і саме це (а не просто наявність Акту ГУ-23) сталo підставою рішення суду.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що затримка вагонів на коліях загального користування сталася поза межами встановлених у Договорі строків та з порушенням порядку, визначеного у Додатку 1-4 до Договору «Умови організації накопичення вагонів».

Наданому відповідачем до відзиву на позов висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи 02/07-23 від 17.07.2023, складеним на замовлення відповідача судовим експертом Машиніченко О.А., судом оцінка не надається, оскільки у своїх запереченнях у відзиві на позов відповідач на нього не посилається.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 (заява 4241/03) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За вказаних обставин, суд вважає, що підстави для нарахування збору за зберігання вантажу відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241, 248, 252 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Коваль