номер провадження справи 27/50/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 Справа № 908/899/25

м. Запоріжжя Запорізька область

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області (вул. театральна, 32/29, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний номер юридичної особи 01038861)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (вул. Каховська, 11 А, каб. № 8, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний номер юридичної особи 40308189)

про зобов`язати поставити товар

за участю представників

від позивача: Гайдук К.І., керівник, в режимі відеоконференції

від відповідача: не з`явився

У С Т А Н О В И В:

Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС про зобов`язання поставити товар (паливо по талонах) на суму 200 642 грн 71 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/899/25 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Розглянувши зазначену позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.04.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано Регіональному офісу водних ресурсів у Кіровоградській області строк протягом 5 днів (з дня доставлення даної ухвали в електронний кабінет в системі Електронний суд) суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі

15.04.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду з обґрунтуванням.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/899/25, присвоєно справі номер провадження 27/50/25 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 12.05.2025.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 02.06.2025.

15.05.2025 Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області за допомогою підсистеми Електронний суд (зареєстрована 16.05.2025 за вх. № 10135/08-08/25) подана до суду заява про уточнення позовних вимог, у якій останній в порядку ч. 3 ст. 46, п. 3 ч. 2 ст. 182 ГПК України, просив суд:

- приєднати до матеріалів справи дану заяву про уточнення позовних вимог;

- ухвалити рішення про повернення коштів Регіональному офісу водних ресурсів у Кіровоградській області за невиконанні зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС, передбачені договором № 42 від 16.04.2024 та договором № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів (пального) за державні кошти та специфікацій до них у сумі 200 642 грн 71 коп.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 4 638 грн 84 коп. інфляційних витрат;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 956 грн 49 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 9 553 грн 68 коп. штрафу (пені);

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 3 236 грн 88 коп. судового збору.

Ухвалою суду від 02.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження до 17.07.2025, відкладено підготовче засідання на 02.07.2025. Заяву позивача про уточнення позовних вимог визнано процесуально необґрунтованою.

23.06.2025 за допомогою підсистеми Електронний суд (зареєстровано 24.06.2025 за вх. № 12923/08-08/25) Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області подана до суду заява про зміну предмету позову.

Також, за допомогою підсистеми Електронний суд Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області 23.06.2025 (зареєстровано 24.06.2025 за вх. № 12925/08-08/25) подана до суду заява, у якій останній просить суд заяву про уточнення позовних вимог подану 15.05.2025 Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області повернути без розгляду.

02.07.2025 представник позивача оголосив заяву про зміну предмету позову, на підставі ч. 3 ст. 46 ГПК України просив суд:

- прийняти рішення про повернення коштів Регіональному офісу водних ресурсів у Кіровоградській області за невиконанні зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС, передбачені договором № 42 від 16.04.2024 року та договором № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів (пального) за державні кошти та специфікацій до них у розмірі 200642,71 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 4638,84 грн інфляційних втрат;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 956,49 грн 3% річних від простроченої суми заборгованості;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС 9553,68 грн штрафу (пені).

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС на користь Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області 3236,88 грн судового збору.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідно до договорів № 42 від 16.04.2024 року та договором № 120 від 22.10.2024 позивач отримував пальне по талонах переданих відповідачем у мережі АЗС, проте, з 04.02.2025 і по цей час АЗС відповідача припинили відпуск палива позивачу по талонах. У зв`язку з відмовою у видачі товару Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області не отримано наступні товари: дизельне паливо в обсязі 2085 літрів, нафтовий газ скраплений 1595 літрів, бензин А-95 в обсязі 1960 літрів та А-92 850 літрів. Вказує, що невиконання умов договорів в частині припинення відпуску палива за талонами не дає можливості Регіональному офісу водних ресурсів у Кіровоградській області в повній мірі виконувати свої функціональні повноваження на території Кіровоградської області по управлінню та використанню водних ресурсів. Повідомляє, що листами від 27.01.2025 № 99/01-12 та від 10.02.2025 № 144/01-12 Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області звернувся до відповідача з претензіями щодо неналежного виконання умов договорів шляхом забезпечення отоварення талонів. Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС листом від 27.01.2025 № 35 та листом від 11.02.2025 № 83 повідомило Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області про тимчасову неможливість виконання своїх договірних зобов`язань через затримку поставки палива на АЗС. Повідомляє, що листом від 03.03.2025 № 213/01-12 Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області повторно звернувся до відповідача з претензією щодо неналежного виконання умов договору шляхом забезпечення отоварення талонів, проте відповіді від Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС не отримано. Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС не повідомило Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області щодо неможливості продовження договірних правовідносин. У зв`язку із порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС порушено умови договорів про закупівлю товарів за державні кошти від 16.04.2024 № 42 та від 22.10.2024 №120 в частині невиконання своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області товару (палива по талонах) на суму 200642,71 грн. позивач вважає за необхідне заявити вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС на користь Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області кошти передбачені договорами № 42 від 16.04.2024 року та № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів (пального) за державні кошти та специфікацій до них в сумі 200642,71 грн, інфляційні втрати в сумі 4638,84 грн, 3% річних в сумі 956,49 грн та штраф (пеню) в сумі 9553,68 грн.

Судом розглянута заява позивача про зміну предмету позову та прийнята судом до розгляду, в порядку статті 46 частина 3 ГПК України.

Розглядаються позовні вимоги Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС коштів передбачених договорами № 42 від 16.04.2024 року та № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів (пального) за державні кошти та специфікацій до них в сумі 200642,71 грн, інфляційні втрати в сумі 4638,84 грн, 3% річних в сумі 956,49 грн та штраф (пеню) в сумі 9553,68 грн.

Також, суд залишив без розгляду заяву Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області від 23.06.2025 про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог подану 15.05.2025, у зв`язку із тим що питання щодо відмови у прийняття вказаної заяви вирішувалось в ухвалі суді від 02.06.2025.

Ухвалою суду від 02.07.2025 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті 08.07.2025.

08.07.2025 представник позивача звернувся до суду із усним клопотанням про надання часу для надання суду для огляду документів в підтвердження заявлених позовних вимог.

Розгляд справи по суті 08.07.2025 судом не розпочато.

Ухвалою суду від 08.07.2025 відкладено розгляд справи по суті, засідання суду призначено на 21.07.2025.

21.07.2025 судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику позивача, який прибув судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

21.07.2025 розпочато розгляд справи по суті.

Згідно статті 195 частина 2 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 208 ГПК України, суд заслуховує вступне слово позивача та відповідача. У вступному слові учасники справи в усній формі стисло викладають зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, дають необхідні пояснення щодо них. Учасники справи можуть ставити питання один одному у черговості, яка визначається головуючим, та з його дозволу. Головуючий з власної ініціативи або за усним клопотанням учасника справи може зняти питання, що не стосуються предмета спору, поставити питання учаснику судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 21.07.2025 підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача кошти, передбачені договором № 42 від 16.04.2024 та договором № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів (пального) за державні кошти та специфікацій до них у розмірі 200 642 грн 71 коп., 4 638 грн 84 коп. інфляційних втрат, 956 грн 49 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості, 9 553 грн 68 коп. штрафу (пені).

Представник відповідача у судове засідання жодного разу не прибув, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, відповідачем не надано.

Відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом отримання примірника ухвали суду в електронному кабінеті в підсистемі ЕСІТС, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Судом також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

У судовому засіданні 21.07.2025, в порядку ст. 217 ГПК України суд закінчив порядок з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Між Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області, що діє на підставі Положення (надалі - Замовник), в особі начальника Гайдук Катерини Іванівни з однієї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» в особі менеджера із збуту Медяник Катерини Анатоліївни, що діє на підставі довіреності № 25 від 01.01.2024 (надалі - Постачальник), з другої сторони, разом - Сторони, укладено договір № 42 від 16.04.2024 та договір № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів за державні кошти (далі - Договори).

Відповідно до Договорів Постачальник зобов`язувався поставити в визначені строки Замовникові товари, зазначені в Специфікаціях (бензин А 92, бензин А 95, дизельне пальне, нафтовий газ скраплений у загальній кількості 10036,57 л та вартістю 518249,75 грн), а Замовник прийняти та оплатити його.

У Договорах сторонами було погоджено, що відпуск пального здійснюється за талонами на автозаправних станціях АЗС Постачальника.

На виконання умов Договорів Замовником було перераховано Постачальнику на підставі платіжних доручень: № 168 від 17.04.2024 р. 42640,00 грн; № 238 від 17.04.2024 р. 159900,00 грн; № 239 від 17.04.2024 р. 31980,00 грн; № 441 від 16.07.2024 р. 55780,33 грн; № 442 від 16.07.2024 р. 1156,17 грн; № 515 від 12.08.2024 р. 13908,12 грн; № 516 від 12.08.2024 р. 2781,63 грн; № 748 від 23.10.2024 р. 83125,00 грн; № 749 від 23.10.2024 р. 16625,00 грн.

Тобто, Замовник (позивач) виконав умови договору № 42 від 16.04.2024 та договору № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів за державні кошти.

Відповідно до Договорів Замовник отримував пальне по талонах переданих Постачальником у мережі АЗС.

Проте, з 04.02.2025 і по цей час АЗС Постачальника припинили відпуск палива Замовнику по талонах.

Як зазначив позивач, станом на 31.03.2025, у Замовника наявні 262 талони на: бензин А 95, номіналом 20 л (89 шт.), номіналом 15 л (12 шт.); бензин А 92, номіналом 10 л (10 шт.), номіналом 15 л. (50 шт.); газ нафтовий скраплений, номіналом 15 л (101 шт.), номіналом 10 л (8 шт.); дизпаливо номіналом, 20 л ( 52 шт.), номіналом 15 л (63 шт.), номіналом 40 л (1шт.), номіналом 60 л (1 шт.).

У зв`язку з відмовою у видачі товару, Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області не отримано наступні товари: дизельне паливо в обсязі 2085 літрів, нафтовий газ скраплений 1595 літрів, бензин А 95 в обсязі 1960 літрів та А 92 850 літрів.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» порушено умови договору про закупівлю товарів за державні кошти від 16.04.2024 № 42 та від 22.10.2024 №120 в частині невиконання своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області товару (палива по талонах) на суму 200 642 грн 71 коп.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договорами про закупівлю товарів № 42 від 16.04.2024 та № 120 від 22.10.2024, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 200 642 грн 71 коп. боргу, 4 638 грн 84 коп. інфляційних втрат, 956 грн 49 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості, 9 553 грн 68 коп. штрафу (пені).

Спірні правовідносини є господарськими та врегульовані договором про закупівлю товарів за державні кошти № 42 від 16.04.2024. та договором про закупівлю товарів № 120 від 22.10.2024, які за своєю правовою природою є договорами поставки товару.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні прана та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи та надані суду документи, між сторонами склались господарські відносини, що породили взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов усного договору а відтак договір є укладеним.

Договорами визначено, що видача (передача) Товару за цим договором здійснюється на автозаправних станціях Постачальника АЗС, де реалізується товар постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця талонів.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Положеннями ч. 1-2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч. 1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Положеннями ч. 1 ст. 670 ЦК України визначено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку поридати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений поговором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий по переданий товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від переданим товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачав, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо вій оплачений, - вимагати повернення оплаченої за нього грошової суми.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно із якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведено"] операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України ( Інструкція).

Згідно з п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та підпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Згідно із умовами договору для отримання товару представник позивами пред`являє оператору АЗС талон на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону на пальне, і, на підставі цього, здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості. При відпуску товару, талон на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання Покупцем товару відповідного асортиментіта кількості.

Передача товару Покупцю здійснюється поступово (товарними партіями), відпуск товару здійснюється за талонами. Інших умов щодо передачі товару (пального) Замовнику договори поставки не містять.

Листами від 27.01.2025 № 99/01-12 та від 10.02.2025 № 144/01-12 Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області звернувся до Постачальника з претензіями щодо неналежного виконання умов Договору шляхом забезпечення отоварення талонів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» листом від 27.01.2025 № 35 та листом від 11.02.2025 № 83 повідомило Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області про тимчасову неможливість виконання своїх договірних зобов`язань через затримку поставки палива на АЗС.

Листом від 03.03.2025 № 213/01-12 Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області повторно звернувся до Постачальника з претензією щодо неналежного виконання умов Договору шляхом забезпечення отоварення талонів.

Відповіді матеріали справи не містять.

Таким чином, були створені умови не виконання повноважень державної установи, та перешкоджання роботи Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» не повідомило Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області щодо неможливості продовження договірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» порушено умови договорів № 42 від 16.04.2024 та № 120 від 22.10.2024 в частині невиконання своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого Регіональним офісом водних ресурсів у Кіровоградській області товару (палива по талонах) на суму 200 642 грн 71 коп.

Відповідно до Положення про Регіональний офіс водних ресурсів у Кіровоградській області, постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1998 № 391 «Про затвердження Положення про державну систему моніторингу довкілля», постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 758 «Про затвердження Порядку здійснення державного моніторингу вод», наказу Міндовкілля від 08.01.2025 № 29 «Про затвердження Програми державного моніторингу вод» (далі - Програма) для забезпечення виконання наказу Державного агентства водних ресурсів України від 13.01.2025 № 9 «Про впровадження Порядку здійснення державного моніторингу вод», лабораторія моніторингу вод та ґрунтів РОВР у Кіровоградській області здійснює моніторинг вод, який включає в себе відбір проб води на 26 масивах поверхневих вод, підготовку проб та проведення фізико-хімічних вимірювань.

Одне із головних завдань, при виконанні Програми є відбір проб води, реалізація якого безпосередньо здійснюється із застосуванням автотранспорту та наявності паливно-мастильних матеріалів (далі ПММ). Відсутність ПММ не дає змогу виконувати Програму, що веде за собою порушення законодавства України.

Невиконання Програми ставить під загрозу вчасно виявляти забруднення та інші негативні впливи на водні ресурси, що є особливо актуальним в умовах постійного загострення екологічних викликів та війни. Напрацювання моніторингових даних визначає тенденції змін якості водних ресурсів, та надають можливість прогнозувати ризики та вживати запобіжні заходи.

Виконання ремонтно-доглядових робіт, які проводяться регулярно впродовж року РОВР у Кіровоградській області, спрямовані на підтримання інженерної інфраструктури водогосподарській об`єктів в належному технічному стані для безпечної їх надійної експлуатації. Водогосподарські об`єкти знаходяться віддалено від основних автомобільних доріг, дістатись до яких можливо тільки використовуючи службовий автотранспорт організації. Несвоєчасне виконання зазначених робіт може призвести до створення аварійних ситуацій на водогосподарських об`єктах. Відповідно вчасне забезпечення організації паливно-мастильними матеріалами гарантує виконання робіт щодо дотримання справності усіх елементів інженерної інфраструктури, а також ведення державного водного кадастру шляхом ідентифікації та обстеження водних об`єктів. Невиконання умов Договорів в частині припинення відпуску палива за талонами не дає можливості РОВР у Кіровоградській області в повній мірі виконувати свої функціональні повноваження на території Кіровоградської області по управлінню та використанню водних ресурсів.

З урахуванням обставин справи та наданих доказів, вбачається не виконання відповідачем умов договорів щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із компенсації позивачу вартості талонів, що не були отоварені на суму 200 642 грн 71 коп. Відповідачем не підтверджено виконання умов договорів в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4 638 грн 84 коп. інфляційних втрат за період з лютого 2025 р. по березень 2025 р., 956 грн 49 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 05.02.2025 по 03.04.2025, 9 553 грн 68 коп. пені за період з 05.02.2025 по 06.03.2025.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, заявляючи вимогу щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки заборгованість за договором боржником у повному обсязі не сплачено, тому нарахування позивачем сум інфляційних втрат від знецінення грошових коштів є правомірним, в межах заявлених позовних вимог.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав вірним. Позовні вимоги в частині стягнення 4 638 грн 84 коп. інфляційних втрат за період з лютого 2025 р. по березень 2025 р. та 956 грн 49 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 05.02.2025 по 03.04.2025 є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами п. 7.2.2 Договорів сторонами узгоджено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період заборгованості.

Наданий розрахунок судом перевірений, розрахунок пені виконаний вірно. Стягненню з відповідача підлягає сума пені в розмірі 9 553 грн 68 коп. за період з 05.02.2025 по 06.03.2025.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов`язання відповідача щодо поставки товару у строк визначений договором у повному обсязі не виконані.

Так, відповідач порушив умови договорів в частині своєчасної поставки товару на суму 200 642 грн 71 грн.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд (стаття 44 Господарського кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бурдов проти Росії).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

За таких обставин, розглянувши спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області до Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС (вул. Каховська, 11 А, каб. № 8, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний номер юридичної особи 40308189) на користь Регіонального офісу водних ресурсів у Кіровоградській області (вул. театральна, 32/29, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний номер юридичної особи 01038861) кошти передбачені договорами № 42 від 16.04.2024 року та № 120 від 22.10.2024 про закупівлю товарів (пального) за державні кошти та специфікацій до них в сумі 200 642 (двісті тисяч шістсот сорок дві) 71 коп., 4 638 (чотири тисячі шістсот тридцять вісім) 84 коп. інфляційних втрат, 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) 49 коп. 3% річних, 9 553 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн 68 коп. пені, 3 236 (три тисячі двісті тридцять шість) грн 88 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 31.07.2025.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.