УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 758/5941/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Руденко М. А., Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю.

від 10.06.2025

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_1

про стягнення 15 749 729,36 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 15 749 729,36 доларів США майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Подільського районного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі № 758/7786/17 було встановлено, що ОСОБА_1 , як голова правління Публічного акціонерного товариства "Енергобанк", внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, не здійснила належний контроль за розміщенням коштів банку на кореспондентських рахунках в інших банківських установах та за доцільністю вказаних операцій; несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків не здійснила всі заходи для виконання вказівок Національного банку України, наданих за результатами інспектування банку, в результаті чого вчасно не були повернуті кошти в сумі 15 749 729,36 доларів США, розміщені в Bank Frick & Cо AG, що в подальшому, після визнання Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" неплатоспроможним та введення тимчасової адміністрації, дало змогу невстановленим особам заволодіти вказаними коштами та таким чином зменшити ліквідну масу банку при його ліквідації. В результаті недбалості, допущеній ОСОБА_1 , державі було завдано шкоди у вигляді недоотримання ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в сумі 15 749 729,36 доларів США, які в подальшому могли бути використані для покриття збитків, завданих ліквідацією вказаної банківської установи. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб стверджував, що ОСОБА_1 , вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України, та спричинивши матеріальну шкоду у вигляді недоотримання ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в сумі 15 749 729,36 доларів США, що встановлено вироком Подільського районного суду міста Києва від 20.06.2017 у справі № 758/7786/17, зобов`язана відшкодувати зазначену суму матеріальної шкоди на користь фонду, який здійснює заходи з виведення неплатоспроможного банку з ринку, у зв`язку із заподіяною службовою особою банку майновою шкодою, що відобразилось у неможливості банку в повному обсязі розрахуватися з його кредиторами з огляду на недостатність майна.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 758/5941/20 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 08.02.2022 Київський апеляційний суд скасував рішення Подільського районного суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 758/5941/20. Ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнив. Присудив до стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб майнову шкоду в сумі 15 749 729,36 доларів США.

Постановою від 18.10.2023 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду скасував рішення Подільського районного суду міста Києва від 09.08.2021 та постанову Київського апеляційного суду від 08.02.2022 у справі № 758/5941/20. Закрив провадження у справі № 758/5941/20 за позовом Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди. Повідомив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Ухвалою від 08.11.2023 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду задовольнив заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про направлення справи на розгляд Господарського суду міста Києва. Справу № 758/5941/20 передав для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

12 грудня 2023 року до Господарського суду міста Києва надійшов уточнений позов (оскільки зміст позовних вимог згідно з нормами Цивільного процесуального кодексу України не відповідає положенням статті 162 Господарського процесуального кодексу) про відшкодування майнової шкоди (збитків).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 у справі № 758/5941/20 у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою від 10.06.2025 Північний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 у справі № 758/5941/20. Прийняв нове рішення, яким позов задовольнив. Присудив до стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб майнову шкоду в сумі 15 749 729,36 доларів США. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 у справі № 758/5941/20 скасував та прийняв нове додаткове рішення, яким відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.

23 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення або звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору; зупинити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі № 758/5941/20 до закінчення касаційного провадження; скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 і залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 у справі № 758/5941/20.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору" № 4508-ІХ від 18.06.2025, який набрав чинності 16.07.2025, внесено зміни до Закону України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовною заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у даній справі позов поданий у 2020 році, то для вирахування розміру сплати судового збору застосовується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2 102,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року встановлений у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи викладене, за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі № 922/2860/18 судовий збір підлягав сплаті у сумі 1 177 120,00 грн, а саме 735 700 грн (максимально гранична сума судового збору за подання позовної заяви майнового характеру) х 200% х 0,8.

Водночас в касаційній скарзі ОСОБА_1 просить відстрочити сплату судового збору або звільнити її від сплати судового збору. Посилаючись на статтю 55 Конституції України, пункт 6 частини 1 статті 5, статтю 8 Закону України "Про судовий збір", практику Європейського суду з прав людини, скаржниця зазначає, що з січня 2024 року по травень 2025 року нею отримано лише дохід у розмірі 56 886,79 грн у вигляді прощення (анулювання кредитором Акціонерного товариства "ІДЕЯ БАНК") основної суми боргу та процентів; у її власності відсутні об`єкти комерційної нерухомості, депозити, акції, активи у фінансових установах та інше, щоб могло свідчити про додатковий дохід; вона не отримує соціальну допомогу від держави. ОСОБА_1 зауважує, що скрутне матеріальне становище не дозволяє їй сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому розмірі, тому просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення або звільнити її від сплати судового збору. До касаційної скарги додані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 09.07.2025.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України № 4508-ІХ від 18.06.2025) встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Зазначений у частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених положеннями цього Закону.

Суд зазначає, що положення статей Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки), має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

При цьому, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява № 71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява № 73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Верховний Суд також неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (див. ухвали Верховного Суду, зокрема, від 26.04.2024 у справі № 910/5346/23, від 18.07.2024 у справі № 924/681/22).

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Втім, на підтвердження свого фінансового становища, ОСОБА_1 надано лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 09.07.2025 за період січень 2024 рік - травень 2025 рік. Інших доказів на підтвердження свого реального майнового стану, який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором, зокрема, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7, документів на підтвердження наявності/відсутності рухомого і нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банківських установах із зазначенням коштів на них, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, ОСОБА_1 не надано. Крім того, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять даних про те, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою чи особою, яка має незадовільний стан здоров`я.

Оцінивши доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення її від сплати судового збору та докази, додані до нього, з огляду на відсутність інших документів, які б свідчили, що розмір судового збору дійсно перевищує 5% розміру річного доходу скаржниці за попередній календарний рік, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки скаржницею не вжито всіх можливих заходів задля доведення відсутності у нього реального доходу. Суд також вважає за необхідне наголосити, що ОСОБА_1 у тому числі не наведено безсумнівних доводів про час і обсяг очікуваних грошових надходжень, які призначалися б для сплати судового збору, та не підтверджено жодними доказами виникнення у неї такої можливості (у майбутньому) сплатити судовий збір упродовж нового строку (на який вона просить його відстрочити), враховуючи процесуальні строки розгляду справ у суді касаційної інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржниці строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі № 758/5941/20 у встановленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 1 177 120,00 грн.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Оскільки касаційна скарга залишається без руху, Суд не розглядає клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі № 758/5941/20.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 у справі № 758/5941/20 залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова