ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025м. ДніпроСправа № 908/1041/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, 49038, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, 8,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес», 69031, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, буд. 45,

про відшкодування збитків, пов`язаних з невиконанням умов договору управління майном

СУТЬ СПОРУ:

21.04.2025р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за позовом Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес» про стягнення заборгованості за договором № 366 ОП від 09.11.2020р. у розмірі 232 879,67грн., з яких: сума основного боргу за період з 01.10.2024р. по 18.03.2025р. у розмірі 209 274,64грн., 3% річних за період 26.02.2025р. по 31.03.2025р. у сумі 584,82грн., пеня у розмірі 2092,75грн., штраф у розмірі 20 927,46грн.

Також в своїй позовній заяві позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025, справу № 908/1041/25 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.04.2025р. по справі №908/1041/25 передано справу на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

19.05.2025р. матеріали справи №908/1041/25 надійшли на адресу Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025р., справу №908/1041/25 розподілено для розгляду судді Панні С.П.

Ухвалою суду від 22.05.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засобами поштового зв`язку 26.05.2025р.

Конверт із вказаною вище ухвалою повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду та повернення його до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача.

За приписами пунктів 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 між Комунальним підприємством "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротранссервісес" (далі відповідач, оператор) укладено Договір № 366 ОП "Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування" (далі - Договір).

Згідно п.9.24 рішення Дніпровської міської ради № 6/3 "Про затвердження структури виконавчих органів Дніпровської міської ради та її виконавчих органів" від 10 лютого 2021 року найменування Комунального підприємства "Міськавтопарк" ДМР змінено на Комунальне підприємство "Транспортна інфраструктура міста" Дніпровської міської ради (далі позивач, балансоутримувач).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору балансоутримувач надає оператору право на організацію та експлуатацію майданчика паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, в районі буд. 3, площа майданчика: 345,0 кв.м, кількість машино-місць: 30, кількість пільгових місць: 3, дні роботи: щоденно, час роботи: з 20.00 до 08.00. Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування 310,5 кв.м (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.16 цього договору). Майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання-передачі, що є невід`ємною частиною договору.

Розрахункова площа земельної ділянки для сплати збору за паркування - 310,5м2 (виключені квадратні метри, які обладнані згідно п. 2.2.16 договору).

Майданчик для паркування транспортних засобів вважається переданим в експлуатацію оператору з моменту підписання сторонами одночасно договору та акту приймання-передачі, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з пп. 2.2.14 п. 2.2 договору оператор зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі перераховувати балансоутримувачу плату за користування майданчиком для паркування.

Сума річної плати за організацію та експлуатацію майданчика для паркування, яка підлягає сплаті складає 450001,00 грн. Оператор щомісячно сплачує балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 37 500,00 грн. (з ПДВ), в тому числі ПДВ 6 250,01грн. за один календарний місяць. Визначена в пункті 4.2 договору плата сплачується оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю. Нарахування плати починається з дня підписання договору і закінчується в день припинення дії договору. Оператор при підписанні договору протягом 3 (трьох) робочих днів вносить на поточний рахунок балансоутримувача плату у розмірі, визначеному п. 4.2. цього договору, яка є оплатою за перший місяць користування майданчиком для паркування. Плата за кожний наступний місяць користування майданчиком для паркування здійснюється у строки, встановлені п. 4.4. цього договору (п.п. 4.1, 4.2, 4.4-4.6 договору).

Так, відповідно до п.7.1. у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, Оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити Балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі прострочення Оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим Договором, більш ніж на 10 днів, Оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити Балансоутримувачу штраф у розмірі 10 відсотків місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

Пунктами 9.1. - 9.3. Договору передбачено, що всі суперечки, які виникають за цим Договором або пов`язані з ним, сторони мають спробувати вирішити шляхом переговорів, а у разі не можливості вирішити шляхом переговорів у судовому порядку. У разі виникнення у сторони права на стягнення штрафних санкцій, неустойки вона направляє іншій Стороні претензію. Направлення такої претензії не позбавляє Балансоутримувача права звернутися до суду за стягненням штрафних санкцій та неустойки.

Пунктами 10.1, 10.2 договору встановлено, що договір набирає чинності з дати підписання сторонами, а в частині початку ведення діяльності - з моменту підписання акту введення в експлуатацію майданчику для паркування. Договір діє до проведення конкурсу з визначення оператора на право обслуговування майданчика для паркування.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього, скріплений печатками обох сторін. Докази визнання договору недійсним в судовому порядку суду не надано.

За актом приймання-передачі майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, в районі буд. №3, від 09.11.2020 Комунальне підприємство «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес» прийняло у користування 09.11.2020 вищезазначений майданчик для паркування (а.с.14).

Згідно з актом введення в експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, в районі буд. №3, від 09.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес» розпочало діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на вказаному майданчику для паркування. Технічні характеристики майданчика для паркування є задовільними та дозволяють використовувати його за цільовим призначенням. Ставка збору становить 0,015%, майданчик облаштований для паркування (а.с.14 зі зворотної сторони).

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього, скріплений печатками обох сторін. Докази визнання договору недійсним в судовому порядку суду не надано.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022 у справі №904/2375/22 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес» на користь Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради суму боргу за вищезазначеним договором в розмірі 777 501,66 грн. за період з 09.11.2020 по 31.07.2022, пеню в розмірі 7775,02 грн., штраф у розмірі 77 750,17 грн., 3% річних в розмірі 19 497,84 грн., інфляційну складову в розмірі 136 021,29 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 278,19 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.03.2025 у справі №904/4009/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес» (69031, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, буд. 45, ідентифікаційний код 43541966) на користь Комунального підприємства «ТРАНСПОРТНА ІНФРАСТРУКТУРА МІСТА» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони (вул. Курчатова), буд. 8, ідентифікаційний код 23357437) заборгованість за договором № 366 ОП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» від 09.11.2020 в розмірі 975 002,08 грн. (дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч дві грн. 08 коп.), 3% річних за період з 26.07.2024 по 06.09.2024 у розмірі 3304,31 грн. (три тисячі триста чотири грн. 31 коп.), пеню в розмірі 9375,02 грн. (дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять грн. 02 коп.), штраф у розмірі 93 750,02 грн. (дев`яносто три тисячі сімсот п`ятдесят грн. 02 коп.) та витрати з сплати судового збору в сумі 12 977,18 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім грн. 18 коп.).

У зв`язку з прийнятим рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.03.2025 року № 2 18/3 «Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпрі», було виключено майданчик для паркування за адресою: м. Дніпро, Шосе Донецьке, в районі буд. 3 з вищевказаного Переліку та зняття з балансу підприємства.

Позивач стверджує, що Відповідач не виконує належним чином умови Договору, внаслідок чого за період з 01.10.2024 по 18.03.2025 виникла заборгованість у розмірі 209 274 грн. 64 коп. з оплати за користування майданчиком для паркування.

На момент подання позовної заяви відповідач коштів не повернув. Докази зворотнього у справі відсутні.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України).

Договір підписаний уповноваженими особами сторін та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений; не розірваний; не визнаний недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 4.2. Договору, Оператор щомісячно сплачує Балансоутримувачу за користування майданчиком для паркування плату у розмірі 37 500 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ 6 250 грн. 01 коп. за один календарний місяць.

Плата за користування майданчиком для паркування сплачується щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю (п.4.3. договору).

Визначена в п. 4.2. договору плата сплачується Оператором щомісячно, авансом, не пізніше 25 числа кожного місяця, що передує оплачуваному місяцю (п. 4.4 Договору).

Згідно з розрахунком позивача за період з 01.10.2024 по 18.03.2025 відповідач повинен був сплатити за користування майданчиком для паркування 209 274,64грн. із розрахунку місячної суми оплати за договором 37 500,08 грн.

Докази здійснення оплати у вказаний період відповідачем не надані.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що заборгованості відповідача з оплати за користування майданчиком для паркування за період з 01.10.2024 по 18.03.2025 становить 209 274,64грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 7.1 договору передбачено, що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, оператор зобов`язаний в кожному випадку сплатити балансоутримувачу за кожен день прострочення пеню у розмірі 1% від суми заборгованості.

На підставі пункту 7.1 договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 2 092,75грн.

За результатами перевірки складеного позивачем розрахунку суми пені суд встановив використання позивачем помилкової формули для нарахування пені та без дотримання вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/96-ВР від 22.11.1996 (із змінами та доповненнями).

Разом з тим сума пені, розрахована судом з дотриманням вимог чинного законодавства, є більшою, ніж заявлено позивачем. Суд не наділений повноваженнями збільшувати розмір позовних вимог, тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені в заявленому розмірі 2 092,75грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення оператором виконання зобов`язань по сплаті плати за користування майданчиком для паркування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, більш ніж на 10 днів, оператор зобов`язаний у кожному такому випадку сплатити балансоутримувачу штраф у розмірі 10% місячного розміру плати за користування майданчиком для паркування.

На підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував та заявив до стягнення штраф у розмірі 20 927,46грн.(10% від суми боргу 209 274,64грн.).

Розмір штрафу позивачем розрахований правильно, а тому вимоги про стягнення штрафу в розмірі 20 927,46грн.(є обґрунтованими та правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати суми основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 584,82грн. за період з 26.02.2025 до 31.03.2025.

За результатом перевірки розрахунку 3% річних судом встановлено, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, наявні підстави для стягнення 3% річних у розмірі 584,82грн.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 232 879,67грн.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Позивачем при поданні позовної заяви, яка була подана через систему "Електронний суд" було сплачено судовий збір в розмірі 2 794,56грн. (платіжна інструкція № 255 від 11.04.2025р.).

При цьому судовий збір визначено позивачем у мінімальному розмірі, без урахуванням приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі №916/228/22 (провадження № 12-26гс22), про застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі.

Оскільки при зверненні до господарського суду заявлено вимогу майнового характеру (232 879,67грн.), то позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (3 028,00*0,8).

Таким чином, позивачем під час звернення з позовом до суду сплачена сума судового збору у більшому розмірі, яка повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (п.1 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Отже, поверненню з Державного бюджету України підлягає судовий збір у розмірі 372,16грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" надмірно сплачений позивачем судовий збір у сумі 372,16грн. може бути повернутий за відповідним письмовим клопотанням, яке на час ухвалення цього рішення відсутнє.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес», 69031, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, буд. 45, на користь Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, 49038, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, 8, суму заборгованості за договором №366 ОП від 09.11.2020 у розмірі 232 879,67грн. (двісті тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень 67коп.), з яких сума основного боргу за період з 01.10.2024 по 18.03.2025 у розмірі 209 274,64грн., 3% річних за період 26.02.2025 року по 31.03.2025 року у сумі 584,82грн., розмір пені відповідно до п. 7.1 договору у розмірі 2 092,75грн., штраф у розмірі 20 927,46грн. відповідно до п. 7. 2 договору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротранссервісес», 69031, м. Запоріжжя, вул. Дослідна станція, буд. 45, на користь Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, 49038, м. Дніпро, вул. 128-ї Бригади Тероборони, 8, судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.07.2025

Суддя С.П. Панна