РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2025Справа № 910/10228/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-КО" вул. Зоряна, 22, с. Святопетрівське, Київська обл., Бучанський район, 08141

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" вул. Федорова Івана, 32А, м. Київ, 03038

про стягнення 1 144 097,54 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: Гедз Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТС-КО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення 1 990 269,74 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору добровільного страхування майна № 10-5001-20-00002 від 22.12.2020 року в частині своєчасної виплати страховиком страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку (пожежа), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через канцелярію суду 16.09.2024 на виконання вимог ухвали суду від 03.09.2024 від позивача надійшла заява № 317 від 12.09.25024 про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху позивачем усунено.

Також 16.09.2024 через канцелярію суду від позивача надійшла нова редакція позовної заяви (№ 316 від 12.09.2024), в якій позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 1 421 688,44 грн. страхового відшкодування відповідно до Договору добровільного страхування майна № 10-5001-20-00002 від 22.12.2020, а також в порядку статті 90 ГПК України просить відповідача надати відповіді на наступні запитання:

- повідомити, які правила добровільного страхування майна від вогневих ризиків діяли для відповідача станом на 16.08.2021 (дату пожежі), та надати зареєстровані відповідачем Правила добровільного страхування майна від вогневих ризиків;

- повідомити чи проводилась оцінка об`єкта страхування за предметом договору страхування перед укладенням Договору добровільного страхування майна № 10-5001-20-00002 від 22.12.2020, якщо так - надати належним чином засвідчену копію даної оцінки, якщо ні - надати пояснення яким чином встановлювалась сума в розмірі 47 630 200,00 грн (нежитлове приміщення - 45 704 500,00 грн, земельна ділянка - 1 925 700,00 грн);

- надати належним чином засвідчену копію страхового акту МН-1268 про здійснення страхової виплати позивачу та докази його направлення для позивача;

- надати належним чином засвідчену копію рішення про здійснення страхової виплати позивачу та докази його направлення для позивача.

Окрім цього, 17.09.2024 від позивача через канцелярію суду надійшла заява № 318 від 12.09.2024 про повернення надлишково сплаченого судового збору в сумі 8 529,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі№ 910/10228/24, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 06.11.2024.

Судом повідомлено, що через систему "Електронний суд" 14.10.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н від 14.10.2024 року, з доказами надсилання його на адресу позивача, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на виконання страховиком взятих на себе зобов`язань по вказаному Договору страхування повністю, за вирахуванням франшизи, визначивши розмір страхового відшкодування за результатами проведення експертного будівельно- технічного дослідження № 346/10.23 від 06.10.2023 року згідно висновку судового експерта Лиценка М.В., якого було залучено відповідачем для оцінки розміру матеріального збитку у зв`язку, як вказує страховик, з наданням позивачем документів, які підтверджують вартість матеріального збитку.

Додатково відповідач зазначив, що Звіт про проведення технічного обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій, на який позивач посилається у своїй позовній заяві як на підставу для розрахунку страхового відшкодування, датований 29.03.2024 року, отже твердження позивача про надання вчасно і в повному обсязі документів для виплати страхового відшкодування не відповідають дійсним обставинам у справі, а також проведення такого дослідження не погоджувалось страхувальником зі страховиком. Крім того відповідач також вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що вказаний звіт в частині складеного на його підставі зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва та суми вартості відновлювального ремонту в розмірі 2 208 424,00 грн. не можна брати до уваги, оскільки, як зазначено у вказаному кошторисі, він складений за поточними цінами станом на 26 квітня 2024 року, тоді як датою настання страхового випадку є 16 серпня 2021 року. Наведене в сукупності, на думку відповідача, є підставою для відмови як в задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування на підставі вказаного звіту, так і в задоволені вимог про стягнення витрат на складання такого звіту, а також у стягненні витрат, пов`язаних зі складанням робочого проекту, оскільки відповідач несе цивільну відповідальність виключно в межах, передбачених умовами Договору страхування.

Поряд із цим, в частині витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн. відповідач зазначає про їх необґрунтованість, оскільки позивачем не було надано ні договору про надання правничої допомоги, ні акту виконаних робіт, ні детального опису таких робіт, ні доказів, які підтверджують їх вартість та оплату.

В свою чергу, через канцелярію суду представником позивача 23.10.2024 року подано відповідь на відзив б/н від 21.10.2024 року, з доказами надсилання на адресу відповідача, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що 29.12.2021 року відповідачу було надано як технічних звіт про причини пожежі та її локалізацію, так і документи щодо договірної ціни та рахунки-фактури, тобто, на переконання позивача, за даними документами в порядку п.6.2. Договору відповідач як страховик мав можливість самостійно провести виплату страхового відшкодування, але не здійснив цього в продовж понад 2,5 років, оформивши страховий акт тільки 28.08.2024 року і надавши його позивачу 02.10.2024 року. Додатково позивач зауважив, що товариством були надані страховику всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи, на підставі яких і було складено висновок №346/10.23 від 06.10.2023 залученим відповідачем експертом.

Також позивач заперечує проти застосованого відповідачем при визначенні розміру страхового відшкодування 40 % зносу бетонної будівлі в сумі 2 208 424,00 грн., посилаючись на обставини зведення її в 2011 році та передбачений строк експлуатації понад 100 років, а також заперечив проти невизнання відповідачем кошторисних розрахунків, які здійснені в порядку та на підставі відповідних будівельних норм, всі вказані витрати передбачені для такого роду робіт на розроблення проекту, за умови обов`язкового технічного нагляду та авторського нагляду під час виконання робіт.

Представником відповідача через систему "Електронний суд" 29.10.2024 подані заперечення на відповідь на відзив б/н від 29.10.2024 року, з доказами надсилання на адресу позивача, в яких відповідач заперечує проти доводів позивача та зазначає про їх необґрунтованість, при цьому не заперечуючи проти факту надання позивачем станом на 29.12.21 року технічного звіту, договірної ціни та рахунку-фактури від 21.12.2021 року, відповідач звертає увагу на те, що вказаний звіт є технічним звітом за результатами експертного огляду несучих конструкцій виробничого корпусу ТОВ «СТС-Ко» в с. Святопетрівське, Києво- Святошинського району Київської області від 02.09.2021 року та не містить висновку з приводу вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна, а також з приводу вартості матеріального збитку, спричиненого власнику, пошкодженням вказаного майна.

В частині наданого позивачем рахунку-фактури № ПП-178-1 від 21 грудня 2021 року, відповідач зазначає, що у вказаному рахунку не зазначено послуг, робіт, матеріалів, за які постачальник просить перерахувати позивача, а останній відповідно, відповідача 650 604,00 грн. Тому вказані витрати відповідач вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Окрім цього, через канцелярію суду від представника позивача надійшли: 04.11.2024 року - заява б/н від 31.10.2024 року про продовження строку на подачу доказів по справі № 910/10228/24 та клопотання б/н від 31.10.2024 року про приєднання доказів, зокрема, висновку судового експерта Свістунова І.С. № 841/10-2024 від 28.10.2024 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи; 06.11.2024 року - заява б/н від 06.11.2024 року про невиконання відповідачем положень ст. 90 ГПК України та клопотання б/н від 06.11.2024 року про приєднання доказів, а саме копії Договору генерального підряду № 21/01 від 06.11.2024 року з договірною ціною.

Вищевказані документи судом долучені до матеріалів справи.

Уповноваженим представником відповідача у підготовчому засіданні 06.11.2024 року було заявлено усне клопотання про виклик і допит судових експертів Лиценка М. В. та Світунова І. С.

У підготовчому засіданні 06.11.2024 судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 28.11.2024.

Судом доведено до відома, що через систему "Електронний суд" 22.11.2024 року представником відповідача подані заперечення б/н від 22.11.2024 року щодо поданих позивачем клопотань та доказів, які судом долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 28.11.2024 уповноваженим представником відповідача повторно заявлено усне клопотання про виклик і допит судових експертів Лиценка М. В. та Світунова І. С.

В свою чергу, уповноважений представник позивача у судовому засіданні 28.11.2024 заявив клопотання про зобов`язання відповідача виконати вимоги ст. 90 ГПК України та надати відповідь на поставлені у позовній заяві питання.

У підготовчому засіданні 28.11.2024 судом запропоновано сторонами надати відповідні письмові пояснення, зокрема: позивачу - щодо аргументації необхідності витребування у відповідача копій/або оригіналів звіту про оцінку; відповідачу - щодо необхідності виклику експерта в судове засідання та клопотання позивача про витребування доказів, та, відповідно, протокольною ухвалою оголошено перерву до 12.12.2024.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання через систему "Електронний суд" надійшли: 05.12.2024 року від представника відповідача - додаткові пояснення б/н від 05.12.2024 року на виконання протокольної ухвали суду від 28.11.2024 року, з доказами надсилання їх копії на адресу позивача та доданими копіями Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих в Держфінпослуг 26.08.2005 року, та Правил страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-6 статті 6 Закону України "Про страхування", зареєстрованих в Держфінпослуг 22.06.2006 року, зі змінами і доповненнями). Документи судом долучені до матеріалів справи.

Також, 06.12.2024 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано клопотання б/н від 06.12.2024 року про виклик судових експертів Лиценка М. В. та Світунова І. С. для надання роз`яснень висновків в частині визначення коефіцієнту фізичного зносу та надання відповідей на інші питання, які можуть виникнути в процесі їх роз`яснень, зокрема, судового експерта Лиценка М.В. для надання роз`яснень висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 346/10.23 від 06.10.2023 року, а також судового експерта Свістунова І.С. для надання роз`яснень висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічної експертизи № 841/10-2024 від 28.10.2024 року.

В свою чергу, через систему "Електронний суд" представником позивача 10.12.2024 року подано заяву б/н від 10.12.2024 року про невиконання відповідачем положень ст. 90 ГПК України та повідомлення суду недостовірної інформації, та 11.12.2024 року - заяву б/н від 10.12.2024 року щодо клопотання відповідача про виклик експертів з запереченнями щодо виклику Лиценко М. В. та звернення самостійно з клопотанням про виклик експерта Свістунова І. С., в якій позивач просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача від 06.12.2024 року в частині виклику для надання роз`яснень Лиценка М.В., підтримує клопотання відповідача від 06.12.2024 року в частині виклику експерта Свістунова І.С. та звертається до суду з аналогічним клопотанням.

Окрім цього, до початку підготовчого засідання 12.12.2024 року через систему "Електронний суд" представником позивача 12.12.2024 року подано заяву б/н від 12.12.2024 року про зменшення позовних вимог, з доказами надсилання її на адресу відповідача, в якій позивач зменшує розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 1 144 097,54 грн. страхового відшкодування і 149 854,05 грн. судових витрат.

Документи судом долучені до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 12.12.2024 року уповноважений представник відповідача подав клопотання б/н від 12.12.2024 року про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копії Змін та Доповнень до Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, затверджених Правлінням відповідача 26.06.2007 року та 27.03.2009 року. Клопотання судом задоволене, документи долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 клопотання відповідача в частині виклику судових експертів задоволено, викликано в підготовче засідання 30.01.2025 судового експерта Лиценка Михайла Володимировича для надання роз`яснень щодо Висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 346/10.23 від 06.10.2023, а також судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича для роз`яснень щодо Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 841/10-2024 від 28.10.2024, та, відповідно, відкладено підготовче засідання на 30.01.2025.

У підготовче засідання 30.01.2025 з`явились уповноважені представники сторін, а також судові експерти Свістунов І.С. та Лиценко М.В.

Окрім цього, через систему "Електронний суд" надійшла, зокрема, 29.01.2025 від представника позивача заява б/н від 29.01.2025 про зменшення розміру позовних вимог, з доказами надсилання на адресу відповідача, в якій позивач зменшує позовні вимоги до 1 444 097,54 грн., а також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 29 854,05 грн., 70 000,00 грн. витрат на оплату будівельно - технічної експертизи та наводить попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу - 50 000,00 грн. Вказана заява судом долучена до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 30.01.2025 в порядку ст. 69 ГПК України судовими експертами Свістуновим І.С. та Лиценко М.В. роз`яснено висновки № 841/10-2024 від 28.10.2024 та № 346/10.23 від 06.10.2023 року, наявні в матеріалах справи, а також надано відповіді та питання суду та учасників справи.

Окрім цього, розглянувши у підготовчому засіданні 30.01.2025 заяву позивача б/н від 12.12.2024 про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 1 144 097,54 грн. страхового відшкодування і 149 854,05 грн. судових витрат, а також покласти на відповідача всі судові витрати згідно уточненого розрахунку (29 854,05 грн. судового збору, 70 000,00 грн. витрат на проведення експертизи та 50 000,00 грн. витратна правову допомогу), остання судом прийнята до розгляду, у зв`язку з чим має місце нова ціна позову, з урахуванням якої здійснюється подальший розгляд спору.

В свою чергу, подана позивачем 29.01.2025 заява б/н від 29.01.2025 про зменшення розміру позовних вимог судом протокольною ухвалою залишена без розгляду у зв`язку з прийняттям до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог б/н від 12.12.2024.

У підготовчому засіданні 30.01.2025 за усним клопотанням представника відповідача судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 26.02.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2025 враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, а також зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, закрито підготовче провадження у справі № 910/10228/24 та призначено справу до судового розгляду по суті 03.04.2025 року.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.04.2025 року та 23.04.2025 року протокольними ухвалами оголошено перерви до 23.04.2025 року та 01.05.2025 року відповідно.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді Селівона А. М. у короткостроковій позачерговій відпустці, судове засідання з розгляду справи по суті 01.05.2025 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2025 року з метою ухвалення та проголошення судового рішення судове засідання з розгляду справи по суті призначене на 15.05.2025 року.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін станом на час проведення судового засідання 15.05.2025 року до суду не надходило.

У судові засідання з розгляду справи по суті 03.04.2025 року та 23.04.2025 року з`явилися уповноважені представники позивача та відповідача.

У судове засідання з ухваленні та проголошення рішення 15.05.2025 року з`явився уповноважений представник відповідача, уповноважений представник позивача - не з`явився.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач про дату, час і місце проведення судового засідання 15.05.2025 року відповідно до норм ст. 6 ГПК України повідомлений належним чином в електронному кабінеті шляхом надсилання копії ухвали суду від 02.05.2025 року про оголошення перерви в засіданні у справі № 910/10228/24, факт отримання якої 07.05.2025 року підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа до електронного кабінету учасника справи.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.04.2025 року та 23.04.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях з розгляду справи по суті 03.04.2025 року та 23.04.2025 року проти позову заперечував з підстав, викладених в заявах по суті справи, та просив в його задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.05.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно визначення статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу пункту 6 частини 4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 22.12.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-Ко» (страхувальник за договором, позивач у справі), укладено Договір добровільного страхування майна № 10- 5001-20-00002 (далі - Договір страхування), предметом якого відповідно до пункту 1 є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме майном є: нежитлові приміщення виробничої бази офісно-складських приміщень загальною площею 5 821,4 кв.м, страхова сума 45 704 500,00 грн.; земельна ділянка площею 0,4003 га кадастровий номер :02:004:0030, страхова сума 1 925 700,00 грн.

Згідно п. 2 Договору страхування вказаний Договір страхування укладено відповідно до Закону України «Про страхування», на підставі ліцензії серії АВ № 500314 строк дії до 13.01.2010 року, ліцензії серії АВ № 500328 строк дії до 13.01.2010 року та Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих Держфінпослуг за № 1150769 від 26.08.2005 року (далі - Правила 1), Правил добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування», зареєстрованих Держфінпослуг за № 1161812 від 22.06.2006 року (далі - Правила 2).

Суд зазначає, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Згідно ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Строк дії Договору страхування - з 31.12.2020 року по 30.12.2021 року (пункт 2.9 Договору страхування).

Згідно з пунктом 2.10 Договору страхування передбачено, зобов`язання страховика починаються з 00 годин 00 хвил. доби, наступної за датою оплати загального страхового платежу або його частини, якщо договором передбачена розстрочка загального страхового платежу на п/р/в касу страховика, але не раніше дати, зазначеної як початок періоду страхування, та діє до 24 години 00 хвил. дати зазначеної як кінець періоду страхування.

На виконання зазначених умов Договору страхування 30.12.2020 року ТОВ «СТС-КО» здійснено страховий платіж у сумі 47 631,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3849 від 30.12.2020 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Отже, з урахуванням приписів ст. 983 ЦК України та умов Договору страхування страховий період розпочинається 31.12.2020 року і триває до 30.12.2021 року.

Вказаний Договір страхування підписаний уповноваженими представниками страховика та страхувальника і скріплений печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Як передбачено статтею 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в статті 354 Господарського кодексу України та статті 979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 981 Цивільного кодексу України та частині 2 статті 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Згідно п. 2.1 Правил 1 предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, зазначеним у Договорі страхування. Застрахованим вважається майно, зокрема, будівлі, споруди й інше нерухоме майно.

За визначенням статті 8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 Правил 1 страховий ризик - подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, що призвела до майнових збитків Страхувальника (Вигодонабувача) стосовно застрахованого майна.

Ризик вважається страховим, якщо є прямий, безпосередній зв`язок між настанням події, на випадок якої проводиться страхування, і знищенням, пошкодженням чи втратою застрахованого майна, що призвело до фактичних збитків Страхувальника (Вигодонабувача).

Пунктом 2.3 Договору страхування передбачено, що за даним договором відшкодовуються збитки внаслідок знищення, пошкодження або втрати майна, зазначеного в розділі 1 Договору, внаслідок настання подій, серед яких, зокрема, вогонь)(пожежа, вибух, удар блискавки (п.п.2.3.1) згідно п.п. 3.1.1, 3.1.3, 3.1.5 Правил 1.

Так, згідно п. 3 Правил 1 за цими Правилами страховим випадком є подія зазначена в Договорі страхування, що не залежить від волі та бажання Страхувальника (Вигодонабувача), яка може призвести до часткового або повного знищення, пошкодження чи втрати майна, яка відбулася (настання страхового ризику), і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику (Вигодонабувачу), в межах страхової суми.

Такими подіями, зокрема, є: вогонь (пожежа, вибух, удар блискавки) (п. 3.1).

Згідно п. 3.1.1 пожежа (включаючи задимлення, що її супроводжує, виділення сажі і корозійного газу), крім її виникнення внаслідок навмисного або ненавмисного знищення або пошкодження (підпалу) майна третіми особами.

Під пожежею розуміється вогонь, що виник поза місцем, спеціально призначеним для його розведення і підтримки, або, поширився за його межі і здатний поширюватися самостійно.

Під задимленням розуміється виділення диму в результаті пожежі (або тління).

Під виділенням сажі розуміється виділення сажі в результаті пожежі (або тління).

Під корозійним газом розуміється виділення газу, здатного завдати шкоди якостям застрахованого майна, що виникло внаслідок раптового і несподіваного нагрівання полімерних матеріалів.

Страхування здійснюється за умови врахування зносу майна (п. 2 Договору).

Відповідно до пункту 2.7 Договору страхування безумовна франшиза за ризиками, визначеними в п.2.3, становить 0,5% грн. від розміру страхової суми, що становить 238151,00 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 16.08.2021 року мав місце страховий вкладок, а саме пожежа на об`єкті страхування, що сталась в результаті загорання сусідньої будівлі, що належить ТОВ «Автобансервіс» та орендується «Експерт Трейд», під час чого полум`я перекинулось на належний позивачеві Об`єкт страхування за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Зоряна, 22.

Відповідно до п.п. 4.2.10 п. 4.2 Договору страхування страхувальник зобов`язаний в разі страхового випадку діяти у відповідності з розділом 5 цього Договору.

У відповідності до п.п. 4.2.11 п. 4.2 Договору страхування страхувальник зобов`язаний сприяти в отриманні документів, необхідних для оформлення страхового акту та виплати страхового відшкодування, в тому числі необхідних страховику в рамках проведення страхового розслідування, а саме - за письмовою вимогою страховика направляти відповідні запити, скарги, звернення до компетентних органів щодо події яка має ознаки страхового випадку та надавати страховикувідповіді на них.

Відповідно до п. 5.2 Договору страхування у разі настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний протягом 2-х календарних днів з моменту настання страхового випадку повідомити про це страховика.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, не заперечувалось відповідачем та встановлено судом за матеріалами справи, на виконання п. 5.2 Договору позивач як страхувальник повідомив страховика засобами телефонного зв`язку про пожежу.

Згідно п. 5.4 Договору страхування у разі настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний вимагати від компетентних органів оформлення та надання документів щодо встановлення факту, причин та наслідків страхового випадку.

Відповідно до п. 5.8 Договору страхування у разі настання страхового випадку страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, зазначені в розділі 8 цього Договору.

Так, відповідно до п. 8.1 Договору страхування для отримання страхового відшкодування страхувальник повинен надати наступні документи: письмове повідомлення про настання страхового випадку; копію договору страхування; копію свідоцтва про реєстрацію страхувальника - юридичної особи; копії документів, що посвідчують право власності на майно, копії договорів оренди, лізингу тощо; довідки компетентних органів в залежності від страхового випадку: при пожежі страхувальник (вигодонабувач) зобов`язаний надати документ від пожежної служби, де будуть обов`язково вказані причини та наслідки пожежі; документи ремонтних підприємств; письмову заяву на виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів, за якими потрібно зробити виплату; лист вигодонабувача; інші документи, згідно чинного законодавства України, на вимогу страховика, які необхідні для встановлення факту, причин та наслідків страхового випадку.

На наступний день 17.08.2021 року позивачем засобами електронного зв`язку було направлено на адресу відповідача Заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок настання події 16 серпня 2021 року.

Факт отримання вказаної заяви 17.08.2021 року відповідачем не заперечується та визнається, зокрема, в листах № 03/8614 від 15.11.2021 року, № 03/9290 від 09.12.2021 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

За наслідками звернення позивача до страховика останнім було відкрито страхову справу МН -1263, а також здійснено виїзд на місце пожежі аварійного комісара Левченко В.В., де останнім складено та підписано Акт огляду пошкодженого майна від 16.08.2021 року, згідно якого зазначена «коротка характеристика події: Пошкодження внаслідок пожежі складу що суміжний з даним офісно-складським комплексом» та з яким ознайомлений директор позивача Заїка В.М., а також здійснено фотофіксацію пошкоджень, оцінювачем Мартиненко В.В. за участі директора ТОВ «СТС-КО» оформлено Акт технічного огляду пошкодженого майна від 17.08.2021 року, а також комісією у складі директора позивача, директора ТОВ «Експерт Трейд», оцінювача Мартиненка В.В. та начальника охорони ТОВ «Автобансервіс» складено та підписано Акт огляду місця пожежі від 18.08.2021 року, та оцінювачем Мартиненко В.В., експертом Сухомлин С.В. та за участі директора ТОВ «СТС-КО» складено Акт технічного огляду пошкодженого майна від 17.08.2021 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи наявний Акт про пожежу від 16.08.2021 року, складений інспектором відділу застосування санкцій та аналітичної роботи центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у Київській області Дерди В.І. за участі директора позивача.

Крім того, 25.08.2021 року відповідач у надісланому на електронну пошту листі запропонував позивачу надати оригінал заяви про настання страхового випадку та документи, перелік яких вказав у даному листі.

В подальшому, від відповідача надійшов запит № 03/6485 від 28.08.2021 року щодо події МН-1263 про надання документів щодо врегулювання заявленого страхового випадку, у відповідь на який позивачем листами від 01.09.2021 року №561 та від 03.09.2021 року №564 було надано наявну у позивача на той час документацію, зокрема, оригінал заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 16.08.2021 року з додатками, копію дозволу на виконання будівельних робіт № 694/04-03/08 від 07.10.2008 року, заяву про виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів, а також документація щодо юридичної особи позивача тощо.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, серед наданих відповідачу документів також були наявні: Акт про пожежу від 16.08.2021 року, Акт огляду пошкодженого майна від 16.08.2021 року, матеріали фотофіксації пошкоджень, Технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 626 (реєстровий № 1281) на будівлю, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.05.2011 року, Технічний звіт за результатами експертного огляду надземних несучих конструкцій виробничого корпусу ТОВ «СТС-KO» в с. Святопетрівське, Києво-Святошинського району Київської області від 02.09.2021 року.

Окрім цього позивач зазначає про надання страховику 29.12.2021 року засобами електронного зв`язку разом з Технічним звітом за результатами експертного огляду несучих конструкцій виробничого корпусу ТОВ «СТС-КО» від 02.09.2021 року Договірної ціни на будівництво м. Київ (демонтаж-монтаж), що здійснюється в 2021 році (станом на 30.11.2021 року), а також Рахунку-фактури № ПП-178-1 від 21.12.2021 року від підрядника на відновлення будівлі на суму 650 604,00 грн. з ПДВ.

Також позивач листом від 08 вересня 2021 року повторно надіслав відповідачу заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування щодо настання події, яка настала 16 серпня 2021 року.

Зокрема, в матеріалах справи також наявний виконаний експертом з технічного обстеження будівель і споруд Семко В.О. на замовлення ТОВ «СТС-КО» Технічний звіт № 09-21-СВ-Тз від 02.09.2021 року за результатами експертного огляду надземних несучих конструкцій виробничого корпусу ТОВ» СТС-КО», згідно висновків якого стан будівлі « 3» - не придатний до нормальної експлуатації, необхідним є невідкладне (до кінця 2021 року) виконання заходів розділу ІІ звіту, у т.ч. заміни фрагменту стіни по осі Д, у випадку виконання таких робіт в 2022 році після демонтажу сталевої стіні ангару необхідно виконати повторний огляд несучої частини залізобетонних стінових панелей, невідкладно прийняти рішення із власниками сусідньої будівлі про здійснення конструктивних заходів із унеможливлення впливу на будівлю внаслідок ймовірного обвалення залишків ангару тощо. Роботи проводити згідно розробленого проекту капітального ремонту будівлі.

В матеріалах справи наявні копії рахунку № 09-21-СВ від 25.08.2021 року на оплату 7000,00 грн. на користь ФОП Семко В.В, за послуги по об`єкту «Експертний огляд надземних несучих конструкцій виробничого корпусу ТОВ`СТС-КО» в с. Святопетрівське Києво - Святошинського району Київської області», акту приймання - передачі від 28.08.2021 року на суму 7000,00 грн., підписаного без зауважень позивачем та ФОП Семко В.О., а також платіжної інструкції № 4763 від 26.08.2021 року на оплату 7000,00 грн. за послуги експертного огляду згідно рахунку № 09-21-СВ від 25.08.2021 року.

Зазначений звіт від 02.09.2021 року разом з рахунком - фактурою № ПП-178-1 від 21.12.2021 року на відновлення будівлі, договірною ціною на будівництво, що здійснюється в 2021 році, було надано страховику 29.12.2021 року листом засобами електронного зв`язку, що підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Окрім цього, з метою виконання робіт з відновлення пошкодженої будівлі, а також визначення розміру страхового відшкодування страховиком - ТОВ «СТС-КО» самостійно було замовлено у ФОП Кельїн О.Д. згідно договору № 1-762-2022 на виконання проектних робіт від 06.12.2022 року Робочий проект «КАПІТАЛЬНИЙ РЕМОНТ (ВІДНОВЛЕННЯ) НАДЗЕМНИХ, НЕСУЧИХ КОНСТРУКЦІЙ ПІСЛЯ ПОЖЕЖІ ВИРОБНИЧОГО КОРПУСУ НЕЖИТЛОВИХ ПРИМІЩЕНЬ ВИРОБНИЧОЇ БАЗИ ОФІСНО-СКЛАДСЬКИХ ПРИМІЩЕНЬ ЛІТ «А» БЕЗ ВИВЕДЕННЯ ОБ`ЄКТА НЕРУХОМОГО МАЙНА З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ЗА АДРЕСОЮ: КИЇВСЬКА ОБЛАСТЬ, БУЧАНСЬКИЙ Р-Н, С. СВЯТОПЕТРІВСЬКЕ, ВУЛ, ЗОРЯНА, БУД22», копія якого наявна в матеріалах справи, та який включав завдання на проектування, дефектні акти та кошторис (калькуляцію) вартості відновлювальних робіт на виконання відновлювальних робіт, за якими вартість відновлювальних робіт по Об`єкту страхування становила 1 725 661,00 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи акту № 1 від 29.12.2023 року виконаних робіт до Договору № 1-762-2022 на виконання проектних робіт від 06.12.2022 року, позивачем як замовником прийнято без зауважень щодо якості від ФОП Кельїна О.Д. роботи з Виконання Робочого проекту вартістю 144 802,00 грн. та в подальшому на підставі рахунків № 1-ПР від 23.01.2023 року, № 1-ПР від 30.06.2023 року та № 2-ПР від 10.05.2023 року здійснено оплату ФОП Кельїну О.Д. виконаних робіт в сумі 144 802,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкція на вказану суму.

Даний Робочий проект з усіма додатками позивачем було надано відповідачу, зокрема, станом на жовтень 2023 року - дату складання висновку № 346/10.23 від 06.10.2023 року експертом Лиценко М.В., як вбачається зі змісту останнього.

Відповідно до акту візуального обстеження технічного стану будівлі виробничо - складського корпусу виробничої бази та офісно - складських приміщень ТОВ «СТС-KO», складеного станом на 24.04.2023 року та наявного в робочому проекті по об`єкту: «КАПІТАЛЬНИЙ РЕМОНТ (ВІДНОВЛЕННЯ) НАДЗЕМНИХ НЕСУЧИХ КОНСТРУКЦІЙ ПІСЛЯ ПОЖЕЖІ ВИРОБНИЧОГО КОРПУСУ НЕЖИТЛОВИХ ПРИМІЩЕНЬ ВИРОБНИЧОЇ БАЗИ ОФІСНО-СКЛАДСЬКИХ ПРИМІЩЕНЬ ЛІТ «А» БЕЗ ВИВЕДЕННЯ ОБ`ЄКТА НЕРУХОМОГО МАЙНА З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ЗА АДРЕСОЮ: КИЇВСЬКА ОБЛАСТЬ, БУЧАНСЬКИЙ Р-Н, С. СВЯТОПЕТРІВСЬКЕ, ВУЛ, ЗОРЯНА, БУД22» (том № 1, а саме затверджувальна частина), комісією, яка створена наказом «СТС-КО» № 3/1 у складі Голови комісії Кельїна О.Д., головного інженера проекту, Гуртового Є.О., спеціаліста по господарству і логістиці, Гордікової А.С., провідного інженера - конструктора, за результатами візуального обстеження виробничої бази та офісно-складських приміщень ТОВ «СТС-К », за адресою: в с. Святопетрівське, Києво-Святошинського району Київської області, вул. Зоряна, буд. 22, зокрема, зазначено, що під час проведення обстежень комісія ретельно перевірила технічний стан несучих та огороджуючих конструкцій, які знаходилися під впливом високих температур при пожежі: фундаментів, стін, колон каркасу, ригелів, плити покриття та перекриття, зовнішні стіни, покрівля, вимощення, та виявила наступні дефекти та пошкодження: внутрішня стіна складу на першому поверсі довжиною 42,07 м, яка примикає до будівлі із зовнішнього боку (будівля-металевий напівкруглий ангар), має павутиння тріщин різної довжини, ширини (до 2 мм) та конфігурації; на підлозі біля стіни довжиною 42,07 м в деяких місцях є сліди намокання; сколи та розкриття поверхневих тріщин захисного шару бетону несучої частини стінових панелей будівлі; руйнування гідроізоляційного килиму та матеріалу утеплювача покрівлі в зоні примикання ангару до будівлі; відсутність частини зварних швів на конструкціях сталевих в`язей 2-го поверху; необхідно виконати тимчасову консервацію пошкоджених панелей шляхом утеплення на зимовий період, при цьому згідно нормативних документів з питань обстежень, безпечної та надійної експлуатації виробничих будівель і споруд виявлені пошкодження відносяться до капітального ремонту.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За умовами пункту 6.1 Договору страхування розмір страхового відшкодування визначається при пошкодженні, знищенні або втраті майна виходячи з фактичного розміру збитків, завданих майну в результаті страхового випадку, зазначеного в Договорі, на підставі даних огляду та документів, згідно розділу 8 Договору, що підтверджують розмір спричиненого збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір страхової суми за Договором.

Відповідно до п.п. 6.1.1 п. 6.1 Договору страхування пошкодження - втрата майном своїх якісних рис, які можуть бути відновлені шляхом ремонту, реставрації та іншим способом може бути придбане для майбутнього використання.

Згідно до п. 6.2 Договору страхування в разі настання страхових випадків, зазначених в п.п. 2.3 цього Договору, а також в разі завдання збитків внаслідок пошкодження майна страхове відшкодування розраховується за наступною формулою:

СВ = (ВВР або МЗ + ВТ) х ПЗС + ОПНЕ + ВДКО -Фр- НЧСП - ВЗПО, де

СВ - сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику. У будь- якому випадку страховик спочатку виплачує 80 % страхового відшкодування, а решту 20% доплачує по факту документального підтвердження страхувальником здійснення витрат на відновлювальний ремонт застрахованого майна;

ВВР - вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна, що, за рішенням страховика може бути розрахована на підставі: акту (висновку) незалежної експертизи; калькуляції вартості відновлювального ремонту (або наряду - замовлення) ремонтних організацій, рахунків на придбання деталей, вузлів агрегатів, узгоджених зі страховиком; кошторису, висновку страховика за узгодженням зі страхувальником.

МЗ - матеріальний збиток (який дорівнює ВВР, з врахуванням зносу майна за період з введення в експлуатацію (експлуатації/виробництва) по день настання страхового випадку). МЗ застосовується лише в разі, якщо розділ 2 цього Договору передбачає врахування при розрахунку розміру страхового відшкодування, зносу майна. Врахування зносу здійснюється шляхом зменшення вартості деталей, вузлів, агрегатів, що підлягають заміні, на розмір їх експлуатаційного зносу, вираженого у відсотках.

ВТ - витрати на переміщення майна в безпечне місце (за необхідності), відкачку води, тушіння пожежі, очищення приміщення або території від сміття та залишків зруйнованого майна, залучення експертів для оцінки пошкодженого майна, виготовленні фотографій, ескізів пошкодженого майна та інших документів, необхідних для виявлення обставин та причин пошкодження майна, але не більше 5 % від страхової суми;

ПЗС - пропорційність зобов`язань страховика. Страховик несе пропорційну відповідальність в наступних випадках: якщо страхова сума за Договором на дату настання страхового випадку складає певну частку дійсної вартості майна визначеної на дату настання страхового випадку (визначається відповідно згідно п. 12.1 цього Договору); в разі сплати страхувальником страхового платежу або будь-якої його частини не в повному обсязі, передбаченому цим Договором;

ОПНЕ - оплата послуг незалежного експерта. Сума, сплачена страхувальником за послуги незалежного експерта. За письмовою згодою страховика замовлення незалежної експертизи та оплата таких послуг може здійснюватись безпосередньо страхувальником (його представником) з включенням таких документально підтверджених витрат до суми страхового відшкодування;

ВДКО - витрати за довідки компетентних органів щодо причин та обставин настання страхового випадку;

Фр - безумовна франшиза, зазначена в п. 2.7 цього Договору. Безумовна франшиза вираховується завжди по будь-якому та кожному випадку.

НЧСП - несплачені частини страхового платежу;

ВЗПО - відшкодування збитків причетною особою. Розмір збитків, відшкодованих в будь - якій формі страхувальнику особою, причетною до настання страхового випадку.

При цьому згідно п.6.3 Договору страхування в вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку включаються: фактичні витрати на матеріали та запасні частини для відновлення майна, що діяли на момент виникнення страхового випадку, фактичні витрати на оплату робіт з відновлення в межах середніх тарифів на проведення таких робіт в регіоні, де знаходиться застраховане майно, що діяли на момент виникнення страхового випадку, фактичні витрати по доставці матеріалів до місця відновлення (в межах 50 км) в тарифах (цінах), що діяли на момент виникнення страхового випадку. Вартість відновлювального ремонту розраховується виходячи з цін на деталі, агрегати, вузли та матеріали, що діяли на день страхового випадку.

Згідно частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в частинах 1, 2 статті 990 Цивільного кодексу України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

В свою чергу, вказаному обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхового відшкодування кореспондує обов`язок страхувальника, визначений ст. 989 Цивільного кодексу України, згідно якої страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.п. 4.3.2 п. 4.3 Договору страхування страховик має право самостійно з`ясовувати причини та обставини настання страхового випадку. За необхідності відправляти запити до компетентних органів, що володіють інформацією про страховий випадок про надання інформації, що підтверджує факт та причин його настання.

Як встановлено судом за матеріалами справи, відповідач звертався до ТОВ «Автобансервіс», 5 Державного пожежно - рятувального загону ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Київській області та Головного управління ДСНС України у Київській області з листами № 03/8614 від 15.11.2021 року, № 03/9290 від 09.12.2021 року та 03/9300 від 09.12.2021 року щодо надання додаткових документів для вирішення питання виплати страхового відшкодування, зокрема, встановлення причин пожежі.

В матеріалах справи наявна копія відповіді ДСНС України № 56.01-114/1 від 06.01.2022 року на запит відповідача з доданим Звітом від 17.08.2021 року про причину виникнення пожежі, в якому зазначено про коротке замикання електромережі як ймовірну причину пожежі, що виникла за адресою: вул. Зоряна, 20, с. Святопетрівське, Києво-Святошинського району Київської області .

Відповідно до звіту про причину виникнення пожежі, що складений Бучанським районним управлінням ГУ ДСНС України у Київській області від 30.12.2021, інспектором відділу застосування санкцій та аналітичної роботи ЦЗД ГУ ДСНС України у Київській області старшим лейтенантом служби цивільного захисту Дердою В.І., відповідно до Порядку спільних дій Національної поліції України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень та інших подій, пов`язаних з пожежами, затвердженого наказом МВС України від 24.07.2017 року № 621, на підставі даних, отриманих у результаті огляду місця пожежі, проведеного 16 серпня 2021 року у проміжок часу з 14 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв., а також на підставі усної інформації отриманої від очевидців, по факту виникнення пожежі, складено звіт про причину виникнення пожежі, зареєстрованої в єдиному обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 17691, яка сталася « 16» серпня 2021 року о 10 год. 40 хв. пожежа виникла в орендованому складському приміщенні ТОВ «ЕКСПЕРТ ТРЕЙД», за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, вул. Зоряна, 20.

При цьому, як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, оскільки позивачем станом на травень 2022 року не було надано страховику документів, які підтверджують вартість матеріального збитку, ПАТ «СК «УСГ» залучив до оцінки розміру матеріального збитку судового експерта Лиценка М.В. (свідоцтво МЮУ № 84-22П від 14.07.2022 року), яким було проведене експертне будівельно - технічне дослідження, за результатами якого складено Висновок експерта № 346/10.23 від 06 жовтня 2023 року, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди (розмір збитку) завданої нежитловим, офісно-складським приміщенням виробничої бази, загальною площею 8 521,4 кв.м., розташованим за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Зоряна, 22, внаслідок пожежі, яка сталася 16 серпня 2021 року, становить 806 752,30 грн. з ПДВ, з урахуванням зносу будівлі в розмірі 40%.

Про наявність висновку експерта № 346/10.23 від 06 жовтня 2023 року та встановлення розмір зносу 40% позивача було повідомлено електронним листом в жовтні 2023 року.

В свою чергу, оскільки відповідачем було визначено ступінь зносу будівлі в 40 %, позивачем на підставі договору № 012-24 від 20.02.2024 року, укладеного з ФОП Данилейко О.В., самостійно було замовлено технічне обстеження будівлі з метою встановлення ступеня зносу будівлі станом до пожежі та проведення перегляду проектної документації з урахуванням пошкоджень та ступеня зносу будівлі, що буде встановлено, за результатами якого від експерта ФОП Данилейко О.В. було отримало Звіт про проведення технічного обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій від 29 березня 2024 року з додатками - дефектними актами та кошторисними розрахунками, згідно якого, зокрема, визначено фізичних знос адміністративно - складської будівлі на момент виникнення пожежі - 6,85 %, за характеристиками можливих наслідків об`єкт клас наслідків (відповідальності) для об`єкту - СС1 - незначні наслідки, розмір можливого економічного збитку від руйнування та пошкодження основних фондів невиробничого призначення - 17 750,000 тис. грн.

На підставі виставленого ФОП Данилейко О.В. рахунку № 12 від 18.04.2024 року та підписаного без зауважень акту прийому - передачі виконаних робіт від 10.05.2024 року позивачем було оплачено послуги ведення технічного обстеження об`єкту в сумі 20 000,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Листом № 201 від 13.06.2024 ТОВ «СТС-КО» було направлено відповідачеві документи з проханням здійснити страхове відшкодування за наслідками настання страхового випадку 16.08.2021 року, а саме: копія Довідки від ПП «БМЗ БЕТОН» № 19/ПП від 12.01.2024 року, копія сертифікату відповідності конструкцій залізобетонних № 247704 та додаток до сертифіката відповідності/свідоцтва про визнання № 176217 (термін дії з 02 квітня 2007 до 01 квітня 2009), копія сертифікату відповідності № 247709 та додаток до сертифіката відповідності/свідоцтва про визнання № 176140 (термін дії з 02 квітня 2007 до 01 квітня 2009), оригінали дефектних актів на капітальний ремонт (відновлення) надземних, несучих конструкцій після пожежі виробничого корпусу нежитлових приміщень виробничої бази ТОВ «СТС-КО» без виведення об`єкта нерухомого майна з експлуатації від 29 березня 2024 р. (342_КД_ДФ_02-01-01), від 29 березня 2024 р. (342 КД_ДФ 02-02-01), від 29 березня 2024 р. (342_К/ЦІФ_02-01 -02), від 29 березня 2024 р, (342_КД_ДФ_02-01-03), оригінал Звіту про проведення технічного обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій від 29 березня 2024 року, з доданими кошторисними розрахунками щодо вартості відновлювальних робіт.

Як зазнає позивач, вартість відновлювального ремонту згідно з вказаними документами (згідно з кошторисним розрахунком), становить 2 208 424,00 грн.

У відповідь від відповідача на адресу товариства надійшов лист №03/2647 від 05.07.2024 року, за змістом якого відповідач повідомив про врахування ступеню зносу будівлі в розмірі 40 % згідно проведеного експертом Ліщенко М.В. дослідження та зазначив згідно п. 6.2 Договору страхування розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 568 601,33 грн., відповідно до звіту № 3460.10.3 від 06.10.2023 року (матеріали 1 010 558,14 грн., робота - 200 417,45 грн.) та з вирахуванням франшизи у розмірі 238 151,00 грн. (200 417,45 грн.+(21 010 558,14*(1-0,4)) - 238151,00 грн.=568 601,33 грн.).

Не погоджуючись з визначеним відповідачем ступенем зносу та, відповідно, розрахованого розміру страхового відшкодування, позивач звернувся до відповідача з лисом №257 від 16.07.2024 року з зазначенням незгоди з розрахунком, а також наданням копії листа експерта Данилейко О.В.№56 від 08.07.2024 р. та заявою № 258 від 16.07.2024 року на виплату страхового відшкодування за вказаними реквізитами.

Згідно п. 7.1 Договору страхування виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком відповідно до умов цього Договору, Правил страхування та законодавства України, на підставі письмової заяви страхувальника або вигодонабувача та Страхового акту.

Відповідно до 12.2 Правил 1 страховий акт складається Страховиком або уповноваженою ним особою протягом 30 робочих днів після надання Страхувальником усіх необхідних документів, що підтверджують причини, обставини і розмір збитку.

В свою чергу, відповідно до п. 13.1 Правил рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування приймається Страховиком протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня одержання всіх необхідних документів та повідомляється Страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови протягом 10 десяти) робочих днів, з дня прийняття такого рішення.

За умовами п. 12.3 Правил страховик має право продовжити термін складання Страхового акту за умови, якщо в нього є мотивовані сумніви в дійсності документів, що підтверджують страховий випадок - доти, поки не буде підтверджена дійсність таких документів, але не більше шести місяців з дня повідомлення Страховика про страховий випадок.

Отже, як вбачається з наведених вище положень Договору страхування та Правил 1 страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 30 робочих днів з дня одержання всіх необхідних документів від страхувальника, а у разі наявності певних мотивованих сумнів - страховик має право на збільшення строку для прийняття такого рішення, проте у будь-якому випадку таке рішення страховик зобов`язаний прийняти у строк, що не перевищує шести місяців з дня повідомлення страховика про страховий випадок.

Відтак, з урахуванням умов Договору страхування, а також пунктів 12.2, 12.3 Правил 1, за умови повідомлення позивачем 16.08.2021 року відповідача у телефонному режимі про настання страхового випадку, а також 17.08.2021 року - шляхом звернення з відповідною письмовою заявою про настання страхового випадку, відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не пізніше ніж протягом 6 місяців з дня отримання від позивача повідомлення про настання страхової події, тобто у будь - якому випадку в строк до 16.02.2022 року.

Наразі, як встановлено судом за матеріалами справи, ПАТ «СК «УСГ» 28.08.2024 року було складено страховий акт № МН-1263, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування в сумі 568 601,30 грн., та надано позивачеві 02.10.2024 року за наслідками отримання від ТОВ «СТС-КО» відповідного запиту № 309 від 11.09.2024 року.

Згідно вказаного страхового акту, копія якого наявна в матеріалах справи, розмір страхового відшкодування в сумі 568 601,30 грн. відповідачем визначено на підставі висновку експерта Лиценка М.В. № 346/10.23, згідно якого розмір матеріальних збитків складає 806 752,30 грн. та за вирахуванням франшизи (0,5% страхової суми) згідно п.2.7 Договору страхування в сумі 238 151,00 грн.

Страхове відшкодування виплачується протягом 10-ти робочих днів з дати підписання страхового акту, якщо Договором страхування не передбачений інший термін виплати (п. 12.5 Правил).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Проте, як зазначено позивачем у позовній заяві та встановлено судом за матеріалами справи, відповідач у встановлені Договором страхування та Правилами 1 строки Страховий акт не склав, а також не прийняв рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору страхування щодо строків складання Страхового акту та виплати страхового відшкодування, 15.08.2024 року представником позивача на адресу відповідача було направлена претензія б/н від 14.08.2024 року з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 1 990 269,74 грн., яка була визначена виходячи з вартості відновлення пошкоджень відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження від 29.03.2024 року в сумі 2 208 424,00 грн. (матеріали 809 465,48 грн., роботи - 1 398 958,52 грн.), ступінь зносу 6,5% (809 465,48 грн. *6,5%); згідно п. 6.2 Договору страхування витрати (ВТ): 7000,00 грн. - виготовлення звіту від 02.09.2021 року, 144 802,00 грн. - виготовлення робочого проекту 2023 року, 20 000,00 грн. - виготовлення звіту від 29.03.2024 року за вирахуванням 129 190,00 грн. (проектні, вишукувальні роботи, експертиза та авторський нагляд), врахованих в кошторисі на розроблення проектної документації - всього 45 612,00 грн. понесених витрат; за вирахуванням франшизи 238 151,00 грн.

Факт надсилання претензії на адресу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 15.08.2024 року, опису вкладення в цінний лист від 15.08.2024 року та накладної № 535 від 15.08.2024 року.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач своїх зобов`язань за Договором страхування в частині виплати відповідного страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 16.08.2021 року не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в сумі 1 421 668,44 грн. (з урахуванням поданої позивачем нової редакції позовної заяви), яка згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.12.2024 року, зменшена до 1 144 097,54 грн. та складається з: 946 452,00 грн. вартості будівельних матеріалів - 94 645,20 грн. (10% зносу згідно висновку експерта № 841/10-2024 від 28.10.2024 року)) + 168 000,00 грн. вартості доставки матеріалів + 816 600,04 грн. вартості будівельних робіт безпосередньо з монтажу конструкцій + 19 774,00 грн. робіт по здійсненню технічного нагляду + 3 560,00 грн. вартості експертизи проекту + 3 560,00 грн. здійснення авторського нагляду + 7 000,00 грн. вартості виготовлення Звіту від 02.09.2021 року + (144 802,00 грн. вартості виготовлення робочого проекту - 84 253,00 грн. вартість, врахована в кошторисі на розроблення проектної документації) + 20 000,00 грн. вартість виготовлення звіту від 29.03.2024 року - 238 151,00 грн. франшизи - 568 601,30 грн. виплаченого страхового відшкодування.

При цьому, як зазначено позивачем, всупереч умовам Договору страхування страхове відшкодування не було виплачене відповідачем станом на час звернення 15.08.2024 року до суду з даною позовною заявою та було перераховане на рахунок позивача лише 28.08.2024 року в сумі 568 601,30 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія відповідної виписки банку за 28.08.2024 року.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість витрат на проведення будівельно - технічної експертизи у розмірі 70 000,00 грн. проведеної на замовлення ТОВ «СТС-КО» експертом Свістуновим І.С., яким складено Висновок № 841/10-2024 від 28.10.2024 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства, зокрема, є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року у справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 року у справі №5023/3905/12.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору добровільного страхування майна № 10-5001-20-00002 від 22.12.2020року та/або його окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін також відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Поряд із цим, встановлюючи фактичні обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд зазначає, що у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень" міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Наразі, принцип змагальності необхідно розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та принцип ефективної участі.

Пункт 4 ст. 129 Конституції України змагальність сторін прямо пов`язує зі свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд зазначає, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову тощо.

За таких обставин, враховуючи зміст ст. 129 Конституції України, ч.ч. 1-3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення суми страхового відшкодування повинно бути доведено обставини настання страхового випадку, який є підставою для виплати відшкодування, наявність у відповідача як страховика за Договором страхування обов`язку здійснити відповідну виплату, строк виконання якого настав, та який фактично було порушено.

Відповідно до частини 1 статті 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Аналогічні підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування містить стаття 26 Закону України «Про страхування».

З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 року у справі № 916/4613/15.

В свою чергу, суд звертає увагу, що предметом даного спору є не визначення правомірності відмови у виплаті страхового відшкодування за Договором страхування, а розмір такої виплати та його належне визначення, в тому числі з урахуванням зносу пошкодженої будівлі.

Так, заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на правомірність визначення розміру страхового відшкодування на підставі отриманого страховиком Висновку експерта Лиценка М.В. за результатами проведення експертного будівельно- технічного дослідження № 346/10.23 від 06.10.2023 року, згідно якого розмір матеріальної шкоди становить 806 752,30 грн. з ПДВ, з урахуванням зносу будівлі 40%, одночасно заперечуючи проти врахування при визначенні розміру страхового відшкодування наданого позивачем Висновку експерта Свістунова І.С. № 841/10-2024 від 28.10.2024 року, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту нежитлових приміщень виробничої бази офісно - складських приміщень позивача становить 1 736 154,00 грн. з ПДВ, з урахуванням ступеня зносу об`єкту дослідження 10%, відтак, суд з метою встановлення дійсних обставин справи та відповідно підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування в сумі, зазначеній позивачем, має дослідити та надати належну оцінку вказаним Висновку експерта Лиценка М.В. № 346/10.23 від 06.10.2023 року та Висновку експерта Свістунова І.С. № 841/10-2024 від 28.10.2024 року.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (частина 1 статті 101 ГПК України).

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (частина 5 статті 101 ГПК України).

Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України або за відмову від надання висновку за статтею 385 цього Кодексу, то такий висновок є недопустимим доказом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 904/684/18.

Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням (частина 1 статті 102 ГПК України).

У відповідності до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до приписів статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 ГПК України).

Отже, надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду, тоді як принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Водночас, судове пізнання завжди опосередковане оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2020 року у справі №910/5300/17.

Так, ознайомившись зі змістом наявного в матеріалах справи Висновку експерта Свістунова І.С. № 841/10-2024 від 28.10.2024 року, докладним описом проведених досліджень та висновками з поставлених перед експертом питань судом встановлено відсутність будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність наданого судовим експертом Свістуновим І.С. висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Наразі, наданий позивачем висновок виконаний атестованим судовим експертом відповідних спеціальностей 10.6, 10.7, 10.10, 10.14, свідоцтво МЮУ № 1623 від 22.03.2013 року (експертний стаж з 2009 року), містить застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України, отже, за висновками суду, відповідає вимогам діючого законодавства та є належним і допустимим доказом в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Отже, з урахуванням предмету та підстав даного позову суд виходить, в першу чергу, з необхідності здійснення оцінки змісту наданих сторонами експертних висновків за результатами проведення будівельно - технічної експертизи/дослідження, зокрема, в частині дослідження експертом фактичних даних, обставин страхового випадку та розміру матеріальної шкоди (збитків), завданих страхувальнику, в тому числі з урахуванням зносу.

Окрім цього суд має право оцінити вказані експертне дослідження як письмовий доказ, надані сторонами в обґрунтування обставин, на які вони посилаються, в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Суд зазначає, що на вирішення судового експерта Свістунова І.С. та будівельно-технічної експертизи позивачем були поставлені питання: Який ступінь зносу (експлуатаційного зносу) вираженого у відсотках пошкодженого майна: «Нежитлові приміщення виробничої бази офісно-складські приміщень: Літ «А» загальною площею 5821,4 кв.м.», що розташовані за адресою: 0814 Київська обл., Бучанський район, село Святопетрівське, вулиця Зоряна, 22 та належать ТО «СТС-KO», (Свідоцтво про право власності від 11.05.2011 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомості 33609702) за період з введення в експлуатацію (експлуатації/виробництва) по день настання страхового випадку 16.08.2021 року - пожежі? Яка вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна - Нежитлового приміщення виробничої бази офісно-складських приміщень Літ «А» загальною площею 5821 кв.м., що розташовані за адресою: 08141, Київська обл., Бучанський район, се: Святопетрівське, вулиця Зоряна, 22, та належать ТОВ «СТС-KO» (Свідоцтво про право власності від 11.05.2011 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомості 33609702) в результаті пожежі 16.08.2021 року та чи відповідає вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна:

А) Робочому проекту «КАПІТАЛЬНИЙ РЕМОНТ (ВІДНОВЛЕННЯ) НАДЗЕМНИХ, НЕСУЧИХ КОНСТРУКЦІЙ ПІСЛЯ ПОЖЕЖІ ВИРОБНИЧОГО КОРПУСУ НЕЖИТЛОВИХ ПРИМІЩЕНЬ ВИРОБНИЧОЇ БАЗИ ОФІСНО-СКЛАДСЬКИХ ПРИМІЩЕНЬ ЛІТ «А» БЕЗ ВИВЕДЕННЯ ОБ`ЄКТА НЕРУХОМОГО МАЙНА З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ЗА АДРЕСОЮ: КИЇВСЬКА ОБЛАСТЬ, БУЧАНСЬКИЙ Р-Н, С. СВЯТОПЕТРІВСЬКЕ, ВУЛ, ЗОРЯНА, буд. 22» 2023 рік, виконавець - проектант Кельїн О.Д., Дефектним актам та Кошторисному розрахунку до нього?

Б) «Звіту про проведення технічного обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій» від 29 березня 2024 року виконавець - Данилейко О.В. та до нього кошторисному розрахунку вартості відновлювальних робіт (Книга 2) до нього: -Дефектному акту від 29 березня 2024р. (342_КД_ДФ_02-01), Дефектному акту від 29 березня 2024 р. (342_КД_ДФ_02-02), Дефектному акту від 29 березня 2024 р. (342 КЛ ПФ 02-03).».

Згідно Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна, знос (знецінення) - втрата вартості майна порівняно з вартістю нового майна. Знос за ознаками його виникнення поділяють на фізичний, функціональний та економічний (зовнішній). Фізичний та функціональний знос може бути таким, що технічно усувається, і таким, що не усувається, або усунення його є економічно недоцільним; фізичний знос - знос, зумовлений частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей об`єкта оцінки.

Відповідно до положень Звіту про науково-дослідну роботу IV.3.3-2014/2 «Методичні рекомендації з визначення фізичного зносу нежитлових будівель», що складений Київським НДІСЕ станом на 2015 рік, термін експлуатації будинків каркасних з залізобетонним або металевим каркасом, заповненим кам`яним матеріалом, до яких відносить пошкоджена нежитлова будівля, становить 100 років.

Маючи відомості щодо фактичного віку нежитлових приміщень виробничої бази офіс складських приміщень (літ. «А»), загальною площею 5 821,4 м2, що розташовані за адресою, Київська обл., Бучанський р-н, с. Святопетрівське, вул. Зоряна, 22, а також нормативного строку експлуатації будівель з аналогічним конструктивним рішенням, експертом Свістуновим І.С. здійснено розрахунок величини експлуатаційного зносу об`єкту дослідження на момент виникнення пожежі: Експлуатаційний знос (%) = (10/100) х 100% = 10%, та визначено ступінь експлуатаційного зносу (показник верхньої граничної норми зносу будівель в умовах нормальної експлуатації) нежитлових приміщень виробничої бази офісно-складських приміщень (літ. «А») загальною площею 5 821,4 м2, що розташовані за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Святопетрівське, вул. Зоряна, 22, розрахований методом строку життя як співвідношення фактичного віку на момент виникнення пожежі 16.08.2021 року та загального терміну експлуатації об`єкту дослідження, в розмірі 10%.

При цьому експертом враховано, що відповідно до звіту про проведення технічного обстеження та оцінки технічного стану будівельних конструкцій від 29.03.2024 року, складеного ФОП Данилейком О.В., фізичний знос адміністративно-складської будівлі на момент виникнення пожежі складає 6,85 %, відтак, знос врахований експертом за показником верхньої граничної норми зносу будівель в умовах нормальної експлуатації.

В свою чергу, щодо наданого відповідачем Висновку експерта Лиценка В.М. № 346/10.23 від 06.10.2023 року, згідно якого знос будівлі складає 40% та з урахуванням якого відповідачем визначено розмір страхового відшкодування суд зазначає, що згідно наданих експертом в судовому засіданні 12.12.2024 року пояснень Лиценко В.М., останній визначав ступінь зносу згідно Технічного звіту від 04.09.2021 року та висновку № 3460/10.23 від 06.10.2023 року, згідно яких кількість тріщин на панелях, що зазнали температурного впливу (осі 6-12 по всій висоті будівлі), на 40-60% більше ніж на інших ділянках конструкції, та зазначив про помилковість визначення стану будівлі до пожежі по стану пошкодженої її частини і невідповідність розрахунку зносу в розмірі 40% як такого, що визначений без врахування стану місць, що примикають до пошкоджених ділянок та не є пошкодженими пожежею.

Тобто, за висновками суду, експертом перевірено кошторисний розрахунок станом на 2023 рік та звіт від 02.09.2021 року з локалізацією пошкоджень, звіт з розрахунком ступеня зносу будівлі станом на 2023 рік та надано їм оцінку з помилковим врахуванням більшої кількості тріщин в бетоні саме в місці пожежі при визначенні стану зносу будівлі до моменту пожежі.

Окрім цього судом враховано, що висновок Лиценко В.М. здійснений на підставі наданих позивачем кошторису на 2023 рік, дефектних актів, технічного звіту від 04.09.2021 року та робочого проекту, складеного ФОП Кельїном О.Д. станом на 2023 рік, які визначені відповідачем як такі, що не підлягають врахуванню під час визначення розміру страхового відшкодування та не є належними доказами у справі, проте враховані експертом Свістуновим І.С., а також висновок не містить відомостей про попередження експерта про кримінальну відповідність згідно ст. 384 Кримінального кодексу України, відтак з урахуванням наведених обставин в сукупності такий висновок не відповідає вимогам ст. 98 ГПК України та не може бути взятий судом до уваги як недопустимий доказ.

Також відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню заявлені до позивачем до стягнення з відповідача витрати, у зв`язку з чим суд зазначає, що вартість відновлювального ремонту належних позивачу нежитлових приміщень згідно висновку експерта № 841/10-2024 від 28.10.2024 року станом на дату виникнення пожежі 16.08.2021 року становить 1 095 365,30 грн. з ПДВ та 1 736 154,00 грн. в цінах на дату проведення експертизи 28.10.2024 року, визначена експертом з урахуванням витрат на здійснення технічного нагляду, проектних робіт, експертизи проектної документації та здійснення авторського нагляду, а також наданих позивачем доказів, а саме укладеного позивачем з Приватним підприємством «БМЗ Бутон» як постачальником Договору поставки №182-1 від 21.10.2024 року, згідно якого постачальник зобов`язується виготовити та відвантажити залізобетонні конструкції, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, та складеного в процесі його реалізації рахунку-фактури №ПП/М-182-1 від 21.10.2024 року на суму 1 114 452,00 грн., а саме поставку залізобетонних конструкції вартістю 946 542,00 грн. з ПДВ (вартість яких врахована позивачем за вирахуванням 10% зносу - 94 645,20 грн.) та авто послуг доставки вартістю 168 000,00 грн. з ПДВ.

Крім цього врахуванню підлягають будівельні роботи безпосередньо по монтажу конструкції згідно Договору генерального підряду №21/01 від 06.11.2024 р. з Договірною ціною на суму 816 600,00 грн., роботи по здійсненню технічного нагляду вартістю 19 774,00 грн., вартість експертизи проекту в розмірі 3560,00 грн. та здійснення авторського нагляду вартістю 3 560,00 грн., витрати на виготовлення звіту від 02.09.2021 року вартістю 7000,00 грн., та 144 802,00 грн. витрати на вартість виготовлення Робочого проекту 2023 року, в яких вже враховані 84 253,00 грн. (за кошторисом в висновку експертизи) на розроблення проектної документації, вартість виготовлення Звіту від 29.03.2024 року 20 000,00 грн.

Згідно п. 6.2. Договору страхування складова «ВТ» включає витрати на залучення експертів, виготовлення фотографій, ескізів пошкодження майна та інших документів, необхідних для виявлення обставин та причин пошкодження майна, але не більше ніж 5 % від страхової суми, що з урахуванням розміру страхової суми, яка становить 47 630 200,00 грн., складає 2 381 510,00 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Отже, страхове відшкодування завжди зменшується на розмір передбаченої договором страхування франшизи.

Як встановлено судом раніше, відповідно до пункту 2.7 Договору страхування безумовна франшиза складає 0,5% від страхової суми, а саме 238 151,00 грн., відтак суд визнає правомірним зменшення суми страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 16.08.2021 року, на суму франшизи у розмірі 238 151,00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування визначається з урахуванням вищенаведених витрат за вирахуванням 568 601,30 грн. самостійно сплачених відповідачем 28.08.2024 року в якості страхового відшкодування, а також франшизи в розмірі 238 151,00 грн. (5% від страхової суми).

В свою чергу, заперечуючи проти врахування витрат на виготовлення робочого проекту для визначення вартості відновлювального ремонту нерухомого об`єкту, відповідач посилається на відповідь судового експерта Лиценко М.В. від 11.04.2025 року № 11 на адвокатський запит адвоката - представника відповідача, згідно якої для визначення саме вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу майна після пожежі не є безумовно обов`язковим робочий проект, зокрема, з метою розрахунку класу наслідків об`єкта, оскільки також можуть використовуватись як вихідні дані: відомість обсягів робіт, відомість ресурсів до неї без цін, кошториси, складені на основі відомостей дефектів та пошкоджень, або дефектний акт, а також мають бути застосовані положення п. 5.1 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Мінрегіону від 01.11.2021 року № 281.

У зв`язку викладеним суд зазначає про відсутність підстав для застосування у даному випадку п. 5.1 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженої наказом Мінрегіону від 01.11.2021 року № 281, яка є обов`язковою для визначення вартості будівництва об`єктів, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, що не відповідає змісту спірних правовідносин та за відсутності в даному випадку процедури закупівлі, а також враховує, що п. 5.11 ДСТУ Б В.3.12:2016 передбачає можливість визначення складу та змісту проектної документації для ремонту будівельних конструкцій без їх підсилення на підставі відомостей робіт та кошторисів, тобто визначення саме на підставі таких документів не є обов`язковим, відтак заперечення відповідача у відповідній частині судом до уваги не приймаються.

З урахуванням Висновку експерта Свістунова І.С., листа Центру будівельних та земельних експертиз № 23528 від 30.04.205 року та будівельних норм і правил щодо проведення будівельних робіт суд зазначає, що у вартість відновлювальних робіт має бути враховано: облаштування будівельного майданчика; роботи з демонтажу пошкоджених конструкцій; ремонті роботи з відновлення пошкоджених частин будівлі; вартість матеріалів, виробів та конструкцій з врахуванням доставки, які застосовуються при відновленні; вартість вивезення сміття; вартість роботи людей та механізмів на майданчику та інші супутні витрати (будівельні роботи). При цьому вказаний перелік робіт має виконуватись відповідно до розробленої у встановленому законодавством порядку проектної документації, зокрема, на підставі попередньо виконаних обстежень.

В свою чергу, рахунок-фактура ПП «БМЗ Бетон» № ПП-178-1 від 21.12.2021 року на суму 650 604,00 грн. з ПДВ відображає лише вартість придбання стінових матеріалів (бетонних панелей), а також вартість їх доставки на будівельний майданчик з урахуванням ПДВ, без здійснення їх монтажу, що не є достатнім для повного та об`єктивного визначення вартості відновлювальних робіт, підтвердженням яких є кошторис на будівельні роботи, розроблений в складі проекту.

В частині заперечень відповідача щодо необґрунтованості заявлених позивачем до стягнення сум, а також відсутність необхідності вчинення страхувальником дій з виготовлення проектної документації, а саме звіту про технічне обстеження, робочого проекту з дефектним актом та кошторисом, а також включення до складу останнього витрат на технічний нагляд, витрат на авторський нагляд та витрат на виготовлення проектної документації та, відповідно, відсутність підстав для стягнення таких сум з відповідача як страховка за Договором страхування суд зазначає, що відповідно до положень ДСТУ 9273:2024 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінювання їхнього технічного стану. Механічний опір та стійкість» обстеження об`єкта (планові та позапланові) й моніторинг окремих показників його технічного стану є елементами нагляду, які визначають (за потреби, й прогнозують) технічний стан об`єкта.

Згідно з п. 4.6.2 ДСТУ 9273:2024 позапланове обстеження об`єкта, що проводять у разі виявлення дефектів, пошкоджень і деформацій у процесі поточного огляду й технічного обслуговування об`єкта або прийняття рішення про подальшу експлуатацію (зокрема й відновлення капітальним ремонтом, реконструкцією, реставрацією) або демонтаж (ліквідацію) у зв`язку з пошкодженням об`єкта внаслідок позапроєктних впливів (пожежі, стихійного лиха, аварії, воєнних дій або терористичних актів) передбачає: підготування до проведення обстеження; попереднє та/або основне (детальне) обстеження; складання звіту про результати обстеження із рекомендаціями щодо подальшої експлуатації.

Роботи, виконання яких необхідне для усунення наслідків вогневого пошкодження об`єкту дослідження, класифікуються як «капітальний ремонт» (клас наслідків об`єкті дослідження відповідно до розрахунку із затверджувальної частини проектної документації (том № 1) - СС2). Відповідно до додатку «А» до ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво. Зі Змінами № 1 та № 2», при реконструкції та капітальному ремонті об`єктів будівництва, з-поміж іншого, замовником має надатись звіт з висновками про результати обстеження будівельних конструкцій, обмірювальні креслення, актуальні інформаційні моделі тощо. Відповідно до п. 4.1б ДБН А.2.2-3:2014 розроблення проектної документації на реконструкцію, капітальний ремонт існуючого об`єкта або його частини виконується зокрема на підставі висновку та/або рекомендацій за результатами обстеження технічного стану.

Відповідно до положень 4.6.3 ДСТУ 9273:2024 обстеження в разі проведення перевірки технічного стану об`єкта для виконання проєктних робіт із капітального ремонту, реконструкції та реставрації передбачає: підготування до проведення обстеження; попереднє та/або основне (детальне) обстеження; складання звіту про результати обстеження із рекомендаціями щодо виконання робіт з капітального ремонту, реконструкції, реставрації.

Тобто, проведення власником майна дій з виготовлення Звіту про технічне обстеження після пожежі, а також розробка проектної документації для подальшого здійснення капітального ремонту, відповідно до зазначених вище положень будівельних норм, є обов`язковим, з подальшим включенням вартості таких робіт до відновлювальної вартості по Об`єкту.

У зв`язку з тим, що відновлення об`єкту дослідження після настання страхового випадку (пожежі) неможливе без складання Звіту про технічне обстеження для подальшого складання проектної документації (відповідно до 4.6.3 ДСТУ 9273:2024), а також без самої проектної документації, наявність якої передбачена при виконані робіт з капітального ремонту (згідно з ДБН А.2.2-3:2014), включення цих витрат у загальну вартість відновлення є нормативно обґрунтованим.

Окрім цього, врахування у вартість будівництва витрат на здійснення технічного, авторського нагляду, а також на розробку проектної документації передбачено Додатком № 8 до Кошторисних норм України (Настанова з визначення вартості будівництва), а саме примірною номенклатурою зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва.

Суд зазначає, що відповідно до Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903, технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об`єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об`єкта.

Відповідно до Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 р. № 903, авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об`єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими особами відповідно до законодавства та договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється зокрема за дотриманням порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи. Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю перевірці підлягає забезпечення замовником здійснення авторського та технічного нагляду (коли такий нагляд є обов`язковим згідно із законодавством).

При цьому суд зауважує, що типова форма акту готовності об`єкта до експлуатації (додаток № 7 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. № 461) також передбачає обов`язкову наявність підписів інженера технічного нагляду та головного архітектора та/або інженера проекту (авторський нагляд).

Наведене в сукупності свідчить про обов`язковість підготовки такої будівельно - проектної документації та наявність визначених на законодавчому рівні підстав для включення відповідних витрат у загальну вартість відновлення пошкодженого майна, зокрема, як в даному випадку, внаслідок пошкодження пожежею.

Поряд із цим суд звертає увагу, що умовами п. 6.2 Договору страхування у складі формули розрахунку страхового відшкодування передбачені ВТ - витрати на переміщення майна в безпечне місце (за необхідності), відкачку води, тушіння пожежі, очищення приміщення або території від сміття та залишків зруйнованого майна, залучення експертів для оцінки пошкодженого майна, виготовленні фотографій, ескізів пошкодженого майна та інших документів, необхідних для виявлення обставин та причин пошкодження майна, але не більше 5 % від страхової суми (47 630 200,00 грн), тобто не більше 2 381 510,00 грн., відтак заявлені позивачем витрати не перевищують передбачених договором меж.

Оскільки технічний звіт за результатами експертного огляду від 02.09.2021 року, а також надана на дослідження проектна документація висвітлюють обставини виникнення пошкоджень, а також заходи, що необхідні для їх ліквідації, відповідно до умов Договору страхування вказані витрати також підпадають під опис показника ВТ у формулі розрахунку відшкодування.

Так, роботи з розроблення проектної документації з кошторисом та дефектними актами можуть бути розцінені як фактичні витрати на оплату робіт з відновлення згідно п. 6.3. Договору страхування, оскільки входять до переліку робіт, що потрібно провести по Об`єкту для його відновлення, у зв`язку з цим підлягають включенню до відновлювальної вартості робіт.

При цьому суд зауважує, що згідно п. 6.4 Договору страхування у вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку не включаються: додаткові витрати, викликані поліпшенням застрахованого об`єкта, витрати, викликані тимчасовим чи допоміжним ремонтом чи відновленням, доплата за терміновість доставки конструкцій, деталей, вузлів, агрегатів тощо, які підлягають заміні, інші витати, зроблені понад необхідних витрат, що не відносяться до відновлювальних робіт. Страховик залишає за собою право не відшкодовувати витрати на відновлення застрахованого майна, якщо вартість витрат на відновлення перевищує типові витрати для аналогічних робіт.

Натомість, як свідчать матеріали справи, вказані роботи з проведення технічного огляду та виготовлення звіту, роботи з виготовлення проектної документації з дефектними актами та кошторисом не підпадають під визначені в п. 6.4 Договору витрати, що не підлягають врахуванню у вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, у зв`язку з чим за відсутності належного спростування з боку відповідача необхідності проведення таких робіт, а також враховуючи п. 6.3 Договору щодо врахування фактичних витрат на матеріали, оплату робіт та доставку матеріалів до місці відновлення, мають бути враховані при визначенні розміру страхового відшкодування.

Таким чином, наведене спростовує доводи відповідача про те, що страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування в належному розмірі, а також висновки відповідача щодо ненадання позивачем повних та достатніх даних і доказів для визначення розміру страхового відшкодування за страховим випадком, позаяк з моменту звернення позивача 16.08.2021 року до страхової компанії останньою з метою вирішення питання виплати страхового відшкодування окрім замовлення та проведення експертизи та численних звернень до страхувальника щодо надання додаткових документів фактично не було вчинено належних дій на виконання своїх зобов`язань за Договором страхування.

За таких обставин, за висновком суду, заявлена позивачем подія є страховим випадком, за яким відповідно до умов Договору страхування надається страхове покриття, а тому відмова страховика у виплаті повної суми страхового відшкодування є безпідставною та такою, що порушує право власника пошкодженої нежитлової будівлі на отримання страхових виплат у зв`язку із настанням страхового випадку (пошкодження майн внаслідок пожежі).

Суд також зазначає, що укладаючи Договір страхування сторони дійшли згоди стосовно умов та порядку виплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а також стосовно того, які саме документи необхідно надати страховику у разі настання страхового випадку та на підставі яких страховик має здійснити виплату страхового відшкодування.

Зокрема, відповідно до умов пункту 5.8 Договору страхування сторони погодили перелік документів, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку, та які страхувальник зобов`язаний надати страховику.

При цьому, з наведеного вище вбачається, що позивачем належним чином виконано умови Договору страхування та надано страховику всі необхідні документи та докази, які давали страховику можливість переконатися в тому, що спірна подія є страховим випадком та визначити розмір страхового відшкодування.

За відсутності встановленого судом факту повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей стосовно обставин та причин настання випадку, який має ознаки страхового, а також надання позивачем всіх необхідних документів для визначення розміру виплати, суд вважає, що відповідач необґрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі, чим порушив умови Договору страхування та право позивача на отримання належного страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати позивачу повної суми страхового відшкодування в добровільному порядку, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів повної виплати страхового відшкодування відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовані, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 144 097,54 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухвалюватись у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом та з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на проведення 70 000,00 грн. витрат за проведення будівельно - технічної експертизи, то суд зазначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункти 1,2 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 127 Господарського процесуального кодексу України визначено витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз.

Частиною 2 та 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язані зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Для підтвердження розміру понесених судових витрат на проведення експертизи у розмірі 70000,00 грн. позивачем було надано суду: заяву ТОВ «СТС-КО» № 10228-2024.10/09-2 від 09.10.2024 на проведення будівельно - технічної експертизи; заяву позивача № 10228-2024.10/25-1 від 25.10.2024 в межах проведення будівельно - технічної експертизи; договір № 09/10-2024 на виконання робіт з проведення будівельно - технічної експертизи від 09.10.2024 року, укладений між ТОВ «СТС-КО» як замовником і ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» як виконавцем, предметом якого є проведення будівельно - технічної експертизи у господарській справі № 910/10228/24, вартість якої згідно п. 2.1 вказаного договору, становить 70 000,00 грн.; акт здачі-приймання від 28.10.2024 року про надання послуг згідно договору № 09/10-2024 від 09.10.2024 року, за змістом якого виконавцем робота виконана в повному обсязі (в період 14.10.2024 року - 28.10.2024 року), сторони претензій одна до одної не мають, вартість робіт складає 70000,00 грн. та сплачена наперед; платіжну інструкцію № 1525від 14.10.2024 року про перерахування позивачем на рахунок ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» грошових коштів в сумі 70000,00 грн. в якості «оплати за послуги виконання робіт з проведення будівельно - технічної експертизи згідно договору № 09/10-2024 від 09.10.24…»; висновок судового експерта Свістунова І.С. № 841/10-2024 від 28.10.2024 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи.

За приписами частин п`ятої - сьомої статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому заперечень щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на проведення експертизи та/або заяв щодо неспівмірності таких витрат зі складністю виконуваної роботи станом на час розгляду справи відповідачем суду не надано, позаяк відповідач заперечує проти задоволення таких вимог позивача в цілому, посилаючись на відсутність підстав для врахування поданого позивачем звіту та, відповідно, відшкодування понесених позивачем витрат.

Так, заперечуючи проти вимог про відшкодування витрат на проведення експертизи, відповідач зазначає, що така експертиза була замовлена позивачем самостійно, а поставлені експерту питання не відповідають умовам Договору страхування.

Суд зазначає, що право учасника справи подати висновок експерта, який був складений на його замовлення, встановлено частиною 1 статті 101 ГПК України, при цьому згідно з положеннями статті 123, 127 ГПК України витрати на підготовку експертного висновку на замовлення сторони належать до судових витрат, які розподіляються між сторонами в порядку, передбаченому частиною 4 статті 129 ГПК України.

Відтак, зважаючи на викладені раніше висновки суду щодо визнання наданого позивачем висновку експертів в якості належного та допустимого доказу у справі, відшкодування понесених позивачем витрат на проведення експертного дослідження здійснюється на підставі статей 123, 127, 129 ГПК України, а не в порядку та на умовах, визначених у Договорі страхування, як помилково вважає відповідач.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат у розмірі 70 000,00 грн. на проведення експертного дослідження та складання Висновку експерта № 841/10-2024 від 28.10.2024 р року, та за відсутності висновків суду про відмову/часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 70 000,00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин та зважаючи на задоволення позовних вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (вул. Федорова Івана, 32А, м. Київ, 03038, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-КО" (вул. Зоряна, 22, с. Святопетрівське, Київська обл., Бучанський район, 08141, ) 1 144 097,54 грн. страхового відшкодування, 70 000,00 грн. витрат за проведення будівельно - технічної експертизи та витрати по сплаті судового збору в розмірі 17 161,46 грн.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 25 липня 2025 року.

Суддя А.М. Селівон