ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року м. Дніпро Справа № 904/3677/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бочкарь Р.В. (в залі суду) адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 (повний текст додаткового рішення складено 09.12.2024, суддя Манько Г.В.) у справі № 904/3677/24

за позовом Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ"

про стягнення 930 348 грн. 16 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "МОТОР СІЧ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" основного боргу 621 000 грн., 3% річних 16 915 грн. 66 коп., інфляційних втрат 42 790 грн. 50 коп., пені 206 172 грн., штрафу 43 470 грн. та судових витрат у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі №904/3677/24 в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 стягнуто з публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ідентифікаційний код 14307794) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс метал" (49107, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, буд. 1, ідентифікаційний код 43395489) витрати на професійну правничу допомогу 93 000 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, через систему Електронний суд, Публічне акціонерне товариство "МОТОР СІЧ" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення від 09.12.2024 по справі №904/3677/24 в повному обсязі; стягнути з ТОВ "Резонанс метал" на користь ПАТ "МОТОР СІЧ" сплачений судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

Позивач вважає нараховані та стягнені додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/3677/24 від 09.12.2024 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 93 000,00 грн. необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Скаржник наголошує на тому, що зазначена справа не є складною; адвокат витратив тільки час на складення відзиву, заперечень по справі та прийняв участь у трьох судових засіданнях суду; вирішення справи не має впливу на репутацію сторони або не має публічного інтересу до справи. Таким чином, АТ «МОТОР СІЧ» зазначає, що сума витрат на професійну правову допомогу (гонорар) у розмірі 93 000 грн. є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову та часом витраченим адвокатом на дану справу.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 було винесено судом без можливості надання Позивачеві строку для складення відзиву, пояснень чи інших заперечень на заяву адвоката Відповідача по справі. Тобто, суд першої інстанції позбавив Позивача процесуального права на складення заперечень по поданій стороною по справі заяви про ухвалення додаткового рішення.

Від ТОВ "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить:

- відмовити в повному обсязі в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 у справі № 904/3677/24;

- стягнути з публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ідентифікаційний код 14307794) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Резонанс метал" (49107, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, буд. 1, ідентифікаційний код 43395489) витрати на професійну правничу допомогу за супровід справи в суді апеляційної інстанції в сумі 15000,00 грн. Інші судові витрати покласти на апелянта.

Відзив обґрунтований наступним.

В порушення ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України Позивач своїм правом на подання клопотання про зменшення розміру судових витрат протягом усього часу розгляду справи в суді першої інстанції не скористався та не довів неспівмірності заявлених Відповідачем судових витрат. При цьому, про загальний розмір гонорару, визначено у фіксованому розмірі, і про його стягнення в розмірі 93000 грн. було заявлено у першій заяві по суті Відзиві на позовну заяву. Це виключає право суду зменшити судові витрати, оскільки без такого клопотання з боку позивача, це б було втручанням суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом. Також, Відповідачем надано до суду разом з відзивом докази оплати гонорару, а в подальшому, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, акт прийому-передачі та звіт адвоката про виконану роботу, які підписані Адвокатом та Відповідачем. Таким чином, понесені судові витрати доведені належними та допустимими доказами.

Додаткове рішення суду було ухвалено з додержанням вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України та ст. 221 ГПК України, згідно яких питання про судові витрати вирішується не пізніше 15 днів з дня ухвалення рішення по суті за умови якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Відповідачем надано копії: Договору на правову допомогу № 42/24 від 17.09.2024р.; Додатку № 1 до договору на правничу допомогу; Рахунку № Р-47 від 18.09.2024р.; Інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 620 від 19.09.2024р. на суму 60000 (шістдесят тисяч) грн.; Інформаційного повідомленням про зарахування коштів № 633 від 30.10.2024р. на суму 33000 (тридцять три тисячі) грн.; Акта здачі-приймання наданих послуг № Р-59 від 28.11.2024р.; Звіту адвоката від 28.11.2024р. який є невід`ємною частиною акта № Р-59 від 28.11.2024р. Матеріали справи свідчать, що Відповідачем документально підтверджено, що йому була надана правова допомога та надані послуги в межах цієї справи, за яку сплачено гонорар адвоката у розмірі 93000,00 грн.

Враховуючи те, що Відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, вчинення відповідних дій з метою представництва та захисту інтересів сторони у справі, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, вважаємо, що наявні всі підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача у розмірі 93000,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою ЦАГС від 10.01.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/3677/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/3677/24.

15.01.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою ЦАГС від 23.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 у справі № 904/3677/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 18.06.2025 об 11 год. 40 хв.

16.06.2025 від АТ "МОТОР СІЧ" до ЦАГС надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи №904/3677/24, яким просить перенести розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 по справі №904/3677/24, який відбудеться 18.06.2025 о 11 год. 40 хв. на іншу дату визначену судом. Клопотання мотивоване тим, що представник Апелянта (Позивача) адвокат Фофанов Ярослав Леонідович буде знаходитись на іншому судовому засіданні у м. Запоріжжі, а саме: Запорізького апеляційного суду, в якому призначено 18.06.2025 на 11 год. 00 хв. розгляд цивільної справи №317/7065/23.

У судове засідання 18.06.2025 з`явився представник відповідача. Позивач явку повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Головуюча суддя доповіла зміст клопотання позивача про відкладення розгляду справи, з`ясувавши думку представника відповідача, колегія суддів, відхилила зазначене клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Отже, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинно створюватися умов, за яких будуть порушені процесуальні строки розгляду справи.

Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи наявні процесуальні документи сторін цього спору, в яких останні висловили свою позицію щодо оскаржуваного додаткового рішення та апеляційної скарги.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а позивач не був позбавлений права і можливості за потреби забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, необхідність дотримання розумного строку розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами, без участі представника позивача.

У судовому засіданні 18.06.2025 представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні 18.06.2025 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "МОТОР СІЧ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" основного боргу 621 000 грн., 3% річних 16 915 грн. 66 коп., інфляційних втрат 42 790 грн. 50 коп., пені 206 172 грн., штрафу 43 470 грн. та судових витрат у справі.

30.09.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву разом з яким долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги та додаток до договору про надання правничої допомоги. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача вартість правничої допомоги у сумі 93000 грн.

21.11.2024 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів оплати гонорару адвоката.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Резонанс Метал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №904/3677/24 щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат професійну правничу допомогу у розмірі 93 000 грн.

Адвокатським об`єднанням "Еквіта" та товариством з обмеженою відповідальністю "Резонанс Метал" підписано договір про надання правничої допомоги, юридичного консультування та представництва №4224 від 17.09.2024.

До матеріалів справи відповідачем долучено: додаток від 17.09.2024р. №1 до Договору про надання допомоги №42/24 від 17.09.2024. За текстом додатку сторони договору про надання правничої допомоги домовились, що вартість правничої допомоги щодо представництва клієнта та захист його прав в суді першої інстанції при розгляді справи № 904/3677/24 Господарським судом Дніпропетровської області - 93000 грн.; рахунок-фактуру №Р-47 від 18.09.2024 на сплату 93000 грн. - гонорар адвокату згідно з Додатком № 1 до Договору №42/24 від 17.09.2024; інформаційне повідомлення про зарахування коштів №620 від 19.09.2024 (60000 грн.) та інформаційне повідомлення про зарахування коштів №633 від 30.10.2024 (33000 грн.).

Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" та адвокатським об`єднанням "ЕКВІТА" складено Акт №Р-59 від 28.11.2024 здачі-приймання наданих послуг вартістю 93000 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2025 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі № 904/3677/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі № 904/3677/24 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі № 904/3677/24 залишено без змін. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника - Публічне акціонерне товариство "МОТОР СІЧ".

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване додаткове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 3. ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, отримавши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення №б/н від 28.11.2024 разом з доказами понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, не повідомив сторони про прийняття до розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення та відповідно не надав позивачу можливість заявити свої заперечення щодо поданої відповідачем заяви, ухвалив додаткове рішення, яким заяву ТОВ "Резонанс метал" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача 93 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу задовольнив.

У п. п. 7.31, 7.32, 7.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 зазначено, що у процедурі розгляду заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи ч. 2 ст. 221 ГПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. Отже, положення ч. 4 ст. 244 ГПК України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до ч. 2 ст. 221 ГПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим). Також при розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони бути вислуханою як передумови того, що вона була почута, що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі Серявін проти України, заява № 4909/04 від 10.02.2010).

Отже, ухвала про прийняття до розгляду заяви ТОВ "Резонанс метал" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача 93 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу всупереч приписам ст. 221 ГПК України (у відповідній редакції) місцевим господарським судом не приймалася, сторони про прийняття до розгляду заяви не повідомлялися.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що додаткове рішення було винесено судом без можливості надання позивачеві строку для складення відзиву, пояснень чи інших заперечень на заяву адвоката відповідача по справі; тобто, суд першої інстанції позбавив позивача процесуального права на складення заперечень по поданій стороною по справі заяви про ухвалення додаткового рішення, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

З огляду на те, що основними засадами судочинства в Україні є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, апеляційний суд висновує, що місцевий господарський суд, який розглянув заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення повинен був повідомити сторони про прийняття до розгляду заяви відповідача та надати позивачу можливість заявити свої заперечення щодо поданої ТОВ "Резонанс метал" заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача 93 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Аргументи відповідача про те, що позивачем були висловлені заперечення щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу у відповіді на відзив, колегією суддів відхиляються, оскільки зазначене не спростовує порушення судом першої інстанції порядку призначення заяви про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Окрім цього, такі докази понесених відповідачем витрат як Акт здачі-приймання наданих послуг, звіт адвоката про надання послуг до акта датовані 28.11.2024, відтак, позивач об`єктивно не міг надати заперечення на такі документи у відповіді на відзив від 14.10.2024.

Керуючись приписами ст. 277 ГПК України про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлення учасника справи про розгляд заяви, оскільки в спірному випадку таке повідомлення є обов`язковим, апеляційний суд дійшов висновку, що такі процесуальні порушення є обов`язковою умовою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині, у зв`язку з чим, колегія суддів розглядає по суті заяву ТОВ "Резонанс метал" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача 93 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням заперечень позивача.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу ( ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини п`ятої ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста ст. 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині п`ятій зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку, суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто, критерії, визначені частиною четвертою ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI ) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону №5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою ст. 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У розгляді даного спору судова колегія враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19. У наведеній постанові Верховний Суд у звернув увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

На підтвердження доказів понесення витрат на правову допомогу відповідачем подано до суду:

- Договір про надання правничої допомоги №42/24 від 17.09.2024, укладений між АО «Еквіта» та ТОВ «Резонанс метал», відповідно до умов якого АО «Еквіта» бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Розмір винагороди АО при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору та Актах (п. 4.2). Договір підписано ЕЦП сторін;

- додаток №1 від 17.09.2024 до Договору про надання допомоги №42/24 від 17.09.2024. За текстом додатку сторони договору про надання правничої допомоги домовились, що вартість правничої допомоги щодо представництва клієнта та захист його прав в суді першої інстанції при розгляді справи № 904/3677/24 Господарським судом Дніпропетровської області - 93000 грн.;

- рахунок-фактуру №Р-47 від 18.09.2024 на сплату 93000 грн. - гонорар адвокату згідно з Додатком № 1 до Договору №42/24 від 17.09.2024;

- інформаційне повідомлення про зарахування коштів №620 від 19.09.2024 (60000 грн.) та інформаційне повідомлення про зарахування коштів №633 від 30.10.2024 (33000 грн.);

- Акт №Р-59 від 28.11.2024 здачі-приймання наданих послуг, зі змісту якого вбачається, що Виконавцем були надані, а Замовником прийняті в повному обсязі наступні послуги: послуги з адвокатської діяльності під час супроводу судового провадження по господарській справі №904/3677/24, яка перебуває в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області. Невід`ємною частиною цього акта є Звіт адвоката від 28.11.2024;

- Звіт адвоката про надання послуг до акта № Р-59 від 28.11.2024 деталізує супровід (представництво) судової справи №904/3677/24, а саме:

складання та подання до суду заяви про надання доступу до електронної справи та ознайомлення зі справою. Розробка правової позиції та погодження її з клієнтом 5 годин;

складання та подання відзиву на позовну заяву 8 год.;

участь у судовому засіданні 01.10.2024, 1,5 год.;

отримання та вивчення відповіді на відзив 3 год.;

складання та подання заперечень на відповідь на відзив 3 год.;

участь у судовому засіданні 22.10.2024, 2 год.;

участь у судовому засіданні 05.11.2024, 2 год.;

участь у судовому засіданні 19.11.2024, 2 год.;

складання та подання до суду заяви про долучення доказів понесених судових витрат 0,5 год.;

підготовка до розгляду справи по суті та складання промови в дебатах 1,5 год.;

участь у судовому засіданні 26.11.2024, 2 год.;

надання звіту клієнту про результати розгляду справи 0,5 год.;

складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з наступним її поданням до суду 2 год.

Надаючи оцінку наданим відповідачем доказам понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів зауважує, що такі послуги як «складання та подання до суду заяви про надання доступу до електронної справи та ознайомлення зі справою. Розробка правової позиції та погодження її з клієнтом» охоплюються «складанням відзиву на позовну заяву», тому окремому відшкодуванню не підлягають.

Щодо таких послуг як подання відзиву на позовну заяву, заперечень, заяв, колегія суддів враховує правовий висновок, що міститься в п. 3.15 додаткової постанови Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/698/23: «… позивачем зазначено у заяві, що послугою з надання правової допомоги, окрім підготовки відзиву на касаційну скаргу, є його направлення Суду та учасникам справи, що своєю чергою не потребує спеціальної освіти та не може вважатися послугою з надання правової допомоги».

Така послуга як «отримання та вивчення відповіді на відзив» охоплюється послугою «складання заперечень на відповідь на відзив», тому окремому відшкодуванню за рахунок позивача не підлягає.

Послуги по складанню та поданню до суду заяви про долучення доказів понесених судових витрат від 21.11.2024, а також заяви про ухвалення додаткового рішення від 28.11.2024 не підлягають відшкодуванню, оскільки заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ОП КГС ВС від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, згідно з якою подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

«Підготовка до розгляду справи по суті та складання промови в дебатах» на переконання колегії суддів не відповідає критерію реальності (дійсності та необхідності). Окрім цього, відповідачем також заявлено до відшкодування вартість послуг з участі адвоката в судових засіданнях, тому, його підготовка до розгляду справи у таких судових засіданнях презюмується.

Стосовно «надання звіту клієнту про результати розгляду справи», колегія суддів зазначає, що така послуга не відповідає критерію необхідності в розрізі питання про відшкодування витрат на її надання за рахунок іншої сторони; а сама послуга має інформаційний, а не правовий характер.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №910/3137/18.

До того ж, відповідно до частини другої статті 26 Правил адвокатської етики адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання. Тобто, в силу положень Правил адвокатської етики обов`язком адвоката є діяти в інтересах клієнта, зокрема, щодо інформування останнього про хід та стан його справ в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно своїх справ, зокрема, і щодо їх ведення в суді.

Судом апеляційної інстанції здійснена оцінка рівня витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розрізі їх обґрунтованості та необхідності, як обов`язкового критерію при розподілі судових витрат, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, а також врахувавши доводи апеляційної скарги, які частково знайшли своє підтвердження, керуючись статтями 126, 129 ГПК України, судова колегія вважає, що витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем під час розгляду справи в Господарському суді Дніпропетровської області, є обґрунтованими в сумі 57 772,69 грн. (з розрахунку 1 година = 2818,18 грн. (93 000 грн. / 33 год. (заявлений в звіті адвоката витрачений час))), з яких:

- складання відзиву на позовну заяву 8 год.;

- участь у судовому засіданні 01.10.2024 1,5 год.;

- складання заперечень на відповідь на відзив 3 год.;

- участь у судовому засіданні 22.10.2024 2 год.,

- участь у судовому засіданні 05.11.2024 - 2 год.;

- участь у судовому засіданні 19.11.2024 - 2 год.;

- участь у судовому засіданні 26.11.2024 - 2 год.

Відтак: 20,5 годин х 2 818,18 грн. = 57 772,69 грн.

Колегією суддів враховано, що зазначені судові засідання у справі 904/3677/24 за участю адвоката відповідача Бочкарь Р.В. тривали менше, ніж заявлено відповідачем до відшкодування за участь адвоката у судових засіданнях, однак, судом апеляційної інстанції такі послуги відшкодовуються у повному обсязі, оскільки участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Зазначене узгоджується зі сталою судовою практикою Верховного Суду з цього питання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 57 772,69 грн. відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірними з виконаною адвокатом Бочкарь Р.В. роботою та витраченим часом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, відповідно до якого заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 57 772,69 грн., про що видати наказ. В іншій частині заяви слід відмовити.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, оскільки судовий збір за перегляд додаткового рішення в апеляційному порядку не справляється, у позивача наявне право на звернення з клопотанням про повернення сплаченого судового збору за подання цієї апеляційної скарги відповідно до платіжної інструкції №777034 від 23.12.2024 (т. 2, а.с. 119 на звороті) в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-277, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 у справі № 904/3677/24 задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2024 у справі № 904/3677/24 скасувати.

Ухвалити нове додаткове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ідентифікаційний код 14307794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЗОНАНС МЕТАЛ" (49107, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, буд. 1, ідентифікаційний код 43395489) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 57 772,69 грн., про що видати наказ.

В іншій частині заяви відмовити.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 04.08.2025

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін