ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. Справа №914/66/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Ю. Панова

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці б/н від 05.05.2025 року (вх. № 01-05/1342/25 від 05.05.2025 року)

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 16.04.2025 року (суддя Р.І.Матвіїв; повне рішення складено 17.04.2025 року)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінхім» про розподіл судових витрат

у справі № 914/66/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінхім» (надалі ТзОВ «Грінхім»)

до відповідача: Львівської митниці

про стягнення 525840,00 грн збитків,

за участю:

від позивача: Гнатів Н.А. адвокат (ордер серії ВС №1344764 від 22.05.2025 року);

від відповідача: Стецюренко І.С. (самопредставництво юридичної особи),

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

07.01.2025 року ТзОВ «Грінхім» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської митниці про стягнення 525840,00 грн збитків.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 року у справі №914/66/25 задоволено позов ТзОВ «Грінхім». Стягнуто з Львівської митниці на користь ТзОВ «Грінхім» збитки в розмірі 525840,00 грн.

Короткий зміст заяви про розподіл судових витрат

31.03.2025 року ТзОВ «Грінхім» звернувся до суду першої інстанції із заявою (вх.№8288/25 від 31.03.2025 року) про розподіл судових витрат.

Заява мотивована тим, що відповідно до договору про надання правової допомоги №16/08/24/01 від 16.08.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінхім» та Адвокатським об`єднанням «Ті Енд Ті Партнерс», акта про надання правової допомоги та рахунку на оплату сума витрат на правничу допомогу становить 43000,00 грн., яку заявник просить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідач 02.04.2025 подав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст оскарженого додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Господарського Львівської області від 16.04.2025 року у справі № 914/66/25 задоволено заяву ТзОВ «Грінхім» про розподіл судових витрат. Стягнуто з Львівської митниці на користь ТзОВ «Грінхім» 43 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції встановив, що описані та погоджені сторонами в акті від 31.03.2025 послуги в розмірі 43000,00 грн відповідають обставинам розгляду справи, є реальними, а їх вартість є співмірною зі складністю справи, предметом спору у якій було стягнення 525840, 00 грн збитків, процесом її розгляду та суттю виконаної роботи.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума витрат на правову допомогу відповідає критеріям фактичності, реальності, розумності, обґрунтованості та необхідності в межах справи, що розглядалась судом. Визначена позивачем вартість послуг на правову допомогу відповідає також вимогам співмірності із предметом спору, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи зазначене, заява позивача підлягає задоволенню в повному обсязі і понесені позивачем витрати в розмірі 43000,00 грн підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції. Вважає додаткове рішення необґрунтованим та незаконним. Зокрема зазначає, що визначена судом першої інстанції сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті обсягу фактично наданих послуг, із врахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом, та співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на правничу допомогу. Просить додаткове рішення Господарського Львівської області від 16.04.2025 року у справі № 914/66/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму витрат на правову допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що доводи відповідача є помилковими й не відповідають дійсності, оскільки складність і нетиповість цієї справи свідчать про виправданість витрат на професійну правничу допомогу. Просить додаткове рішення Господарського Львівської області від 16.04.2025 року у справі №914/66/25 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти доводів скаржника.

Обставини справи

Вище зазначено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 року у справі №914/66/25 задоволено позов ТзОВ «Грінхім». Стягнуто з Львівської митниці на користь ТзОВ «Грінхім» збитки в розмірі 525840,00 грн.

31.03.2025 року ТзОВ «Грінхім» звернувся до суду першої інстанції із заявою (вх.№8288/25 від 31.03.2025 року) про розподіл судових витрат, яку суд першої інстанції оскарженим додатковим рішенням задовольнив та стягнув з з Львівської митниці на користь ТзОВ «Грінхім» 43 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви про розподіл судових витрат додано копію ордера серії ВС №1308889 від 07.01.2025 року, копію договору №16/08/24/01 про надання правової допомоги від 16.08.2024 року, укладеного між ТзОВ «Грінхім» та адвокатським об`єднанням «Ті енд ті партнерс», копію акту про надання правничої допомоги №03 від 31.03.2025 року та рахунок на оплату №03 від 31.03.2025 року.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони домовились, що вартість послуг адвокатського об`єднання з надання правової допомоги за цим договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін в актах про надання правової допомоги, які формуються адвокатським об`єднанням в міру надання правової допомоги. Сторони дійшли згоди, що акти про надання правової допомоги повинні містити детальний опис виконаних робіт.

Як вбачається зі змісту акта про надання правничої допомоги №03 від 31.03.2025 року адвокатським об`єднанням було надано наступні послуги: підготовка, написання і подача позовної заяви 20000,00 грн, підготовка, написання і подача відповіді на відзив 15000,00 грн, участь представника у підготовчому засіданні 4000,00 грн, участь представника в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті 4000,00 гр, всього 43000,00 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У цій справі в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію ордера серії ВС №1308889 від 07.01.2025 року, копію договору №16/08/24/01 про надання правової допомоги від 16.08.2024 року, укладеного між ТзОВ «Грінхім» та адвокатським об`єднанням «Ті енд ті партнерс», копію акта про надання правничої допомоги №03 від 31.03.2025 року та рахунок на оплату №03 від 31.03.2025 року.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони домовились, що вартість послуг адвокатського об`єднання з надання правової допомоги за цим договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін в актах про надання правової допомоги, які формуються адвокатським об`єднанням в міру надання правової допомоги. Сторони дійшли згоди, що акти про надання правової допомоги повинні містити детальний опис виконаних робіт.

Судом встановлено, що відповідно до акта про надання правничої допомоги №03 від 31.03.2025 року адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступні послуги: підготовка, написання і подача позовної заяви 20000,00 грн, підготовка, написання і подача відповіді на відзив 15000,00 грн, участь представника у підготовчому засіданні 4000,00 грн, участь представника в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті 4000,00 гр, всього 43000,00 грн.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.

З урахуванням поданих суду доказів та враховуючи складність даної справи колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що описані та погоджені сторонами в акті від 31.03.2025 послуги в розмірі 43000,00 грн відповідають обставинам розгляду справи, є реальними, а їх вартість є співмірною зі складністю справи, предметом спору у якій було стягнення 525840, 00 грн збитків, процесом її розгляду та суттю виконаної роботи.

Проаналізувавши вищеописані норми процесуального закону та дослідивши додані до заяви докази понесених витрат апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена до стягнення позивачем сума витрат на правову допомогу відповідає критеріям фактичності, реальності, розумності, обґрунтованості та необхідності в межах справи, що розглядалась судом. Визначена позивачем вартість послуг на правову допомогу відповідає також вимогам співмірності із предметом спору, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи зазначене, заява позивача підлягає задоволенню в повному обсязі і понесені позивачем витрати в розмірі 43000,00 грн підлягають відшкодуванню позивачу відповідачем.

Отже, враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд ухвалив оскаржуване додаткове рішення у відповідності до з`ясованих обставин справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого додаткового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в додатковому рішенні Господарського суду Львівської області від 16.04.2025 року у справі №914/66/25.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, які мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, а тому судове рішення необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 123, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці б/н від 05.05.2025 року (вх. № 01-05/1342/25 від 05.05.2025 року) залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 16.04.2025 року у справі №914/66/25 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Ю. Панова

Суддя О.С. Скрипчук