СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Харків Справа №922/4781/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

за участі секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача Кот Т.В. (адвокат), ордер на надання правничої допомоги серії АХ№1277752 від 21.07.2025,

першого відповідача Вагоровська А.Е. (адвокат), ордер на надання правничої допомоги серії АІ №1906590 від 23.05.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» (вх.№1218Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 року у справі №922/4781/24,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротор 78» (62011, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., село Козіївка, вулиця Кільцева, будинок, 24, ідентифікаційний код особи 40450489),

до 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» (62203, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., селище міського типу Золочів, вулиця Велигори Віталія, будинок, 40, ідентифікаційний код особи 30412824),

2. Коломацької селищної ради (63101, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., селище міського типу Коломак, вулиця Мазепи І. Гетьмана, будинок, 2, ідентифікаційний код особи 04398117),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарттендер» (03037, Україна, місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок, 27, офіс, 102, ідентифікаційний код особи 41817392),

про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 у справі №922/4781/24 (повний текст складено 08.05.2025, суддя Лаврова Л.С.) задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротор 78». Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 28.11.2023 року, укладений між Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Золочівське» за наслідками проведення земельних торгів 10.11.2023 року № LRE001-UA-466 із використання майданчика ТОВ «Смарттендер». Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» (62203, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., селище міського типу Золочів(з), вулиця Велигори Віталія, будинок, 40, ідентифікаційний код особи 30412824) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротор 78» (62011, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., село Козіївка, вулиця Кільцева, будинок, 24, ідентифікаційний код особи 40450489) 1514,00 грн судового збору. Стягнуто з Коломацької селищної ради (63101, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., селище міського типу Коломак, вулиця Мазепи І. Гетьмана, будинок, 2, ідентифікаційний код особи 04398117) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротор 78» (62011, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., село Козіївка, вулиця Кільцева, будинок, 24, ідентифікаційний код особи 40450489) 1514,00 грн судового збору.

Перший відповідач з вказаними рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 у справі №922/4781/24 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Золочівське» зазначає, що нормативно-правовим актом, який регулює порядок проведення земельних торгів є Земельний кодекс України, а тому вимоги до переліку документів, що подаються особою, яка бажає взяти участь у земельних торгах та строки їх подання визначені імперативно у статті 137 Земельного кодексу України та не підлягають розширеному тлумаченню. На думку відповідача, жодних обмежень або заборон щодо учасників зі спільним кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) в законі, що регулює порядок проведення земельних торгів немає.

Перший відповідач зазначає, що зареєструвався як учасник земельних торгів подавши відповідний перелік документів, визначений ст. 137 Земельного кодексу України, переміг в торгах та здійснив всі необхідні дії для добросовісного набуття права оренди на земельних торгах, інші учасники СТОВ «Колос» та ТОВ «СК-Агро» є окремими юридичними особами, зареєстрованими за різними адресами та здійснюють свою діяльність незалежно одне від одного.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково встановлені обставини справи, визнано доведеною підставою для скасування результатів торгів підставу, яка відсутня в законодавстві, яким регулюється порядок проведення земельних торгів.

Разом з тим, на думку відповідача, Законом України «Про публічні закупівлі» визначено процедуру здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за державні або комунальні кошти. Проте такий Закон не регламентує порядок проведення земельних торгів, а конкурентний спосіб набуття прав на земельну ділянку державної чи комунальної власності врегульовано статтею 134 Земельного кодексу України, а не Законом України «Про публічні закупівлі».

Окрім того, відповідач зазначає про відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» на рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 у справі №922/4781/24. Встановлено учасникам справи строк протягом якого вони мають право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4781/24.

24.06.2025 від другого відповідача надійшло клопотання (вх.№7787), в якому на підставі ст.ст. 42, 169, 170, 270 Господарського процесуального кодексу України, просить суд розглядати дану справу без його представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги першого відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» на рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 року у справі №922/4781/24 відбудеться 21.07.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги першого відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» на рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 у справі №922/4781/24 до 28.07.2025.

У судовому засіданні представник першого відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити; представник позивача проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як вбачається з відкритих джерел, а саме офіційного сайту Коломацької селищної ради (https://kolomak-rada.gov.ua/), рішенням XXVI сесії IX скликання Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області від 22.09.2023 №25 «Про продаж права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення на земельних торгах у формі аукціону» вирішено продати на земельних торгах право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ - 01.01) площею 12,8 га з кадастровим номером :00:000:0028, яка розташована на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області; встановити умови продажу: стартова ціна лоту (стартовий розмір річної орендної плати) - 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, строк користування земельною ділянкою комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва при укладанні договору оренди переможцем торгів - 10 років; уповноважити Коломацького селищного голову Володимира Гуртового на підписання договору оренди землі з переможцем земельних торгів.

10.11.2023 із використанням майданчика ТОВ «Смарттендер» відбулися електронні земельні торги №LRE001-UA-466, предметом яких була оренда земельної ділянки площею 12,8000 га, кадастровий номер :00:000:0028 в адмінмежах Коломацької селищної ради Харківської області в межах с. Пащенівка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з протоколу про результати земельних торгів №LRE001-UA-466, учасниками торгів були: Пащенко Руслан Олексійович (цінова пропозиція у 3 раунді 83000,00 грн), Товариство з обмеженою відповідальністю «СК-Агро» (цінова пропозиція у 3 раунді 88000,00 грн), Фермерське господарство Пащенко (цінова пропозиція у 3 раунді 95200,00 грн), Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротор 78» (цінова пропозиція у 3 раунді 110000,00 грн) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Золочівське» (цінова пропозиція у 3 раунді 110100,00 грн).

Відповідно до вказаного протоколу про результати земельних торгів його переможцем визначено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Золочівське» (), яке надало цінову пропозицію у розмірі 110100,00 грн.

28.11.2023 між Коломацькою селищною радою Богодухівського району Харківської області та СТОВ «Золочівське» укладено договір оренди земельної ділянки (далі договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0028 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Коломацької територіальної громади, розташованої на території Коломацької селищної ради Харківської області (код згідно КВЦПЗ 01.01) в межах с. Пащенівка.

Відповідно до п.3.1. вказаного договору договір оренди земельної ділянки укладено сторонами строком на 10 років з дати укладення цього договору.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом про результати земельних торгів від 10.11.2023 №LRE001-UA-466 у розмірі річної орендної плати, яка складає 110100,00 грн, що становить 25,0019% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.2. договору гарантійний внесок у розмірі 15853,22 грн без ПДВ, сплачений переможцем земельних торгів до їх проведення, зараховується до річної орендної плати за перший рік користування земельною ділянкою, за вирахування винагороди оператору електронних торгів через електронний майданчик якого подано заяву переможцем - СТОВ «Золочівське» в розмірі 110100,00 грн встановленою за результатами земельних торгів.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п. 13.2. договору).

Пунктом 13.5. договору визначено, що невід`ємними частинами договору є: документація із землеустрою, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, протокол про результати земельних торгів від 10.11.2023 №LRE001-UA-466.

Як зазначає позивач, земельна ділянка площею 12,8000 га, кадастровий номер :00:000:0028, вже була предметом іншого земельного аукціону №LRE001-UA-581 від 21.02.2022 року. Проте, переможець цього аукціону відмовився від підписання протоколу та укладення договору оренди, у зв`язку з чим торги були визнані такими, що не відбулися, а двоє учасників - дискваліфіковані (переможець та учасник, пропозиція якого була другою після переможця). Одним з цих дискваліфікованих учасників було Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» (). На думку позивача, в аукціоні 10.11.2023 взяли участь дві пов`язані між собою юридичні особи, що мають одного і того ж власника та кінцевого бенефіціара, що свідчить про пов`язаність таких юридичних осіб (СТОВ «Колос», СТОВ «Золочівське», ТОВ «СК-Агро»). За твердженням позивача, учасник торгів, кінцевим бенефіціарним власником якого є та ж сама особа, що і в учасника, який відмовився від підписання протоколу за наслідками попереднього аукціону, предметом якого була оренда тієї ж самої земельної ділянки, не мав би бути знов допущений до участі в таких торгах.

Матеріали справи містять акт про позбавлення учасника статусу переможця земельних торгів №LRE001-UA-581, у якому зазначено, що за результатами проведеного, відповідно до Земельного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 №1013 «Деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису)», електронного аукціону №LRE001-UA-581 з продажу права оренди земельної ділянки площею 12,8 га, кадастровий номер :00:000:0028 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах с.Пащенівка Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області, визнано переможцем електронного аукціону СТОВ «Колос» (); переможець електронного аукціону №LRE001-UA-581 не підписав в установлені строки протокол про проведення земельних торгів та офіційно відмовився від участі у даному аукціоні. У вказаному акті також зазначено, що такий учасник позбавляється статусу переможця та відповідно до частини 18 статті 137 Земельного кодексу України позбавляється права на участь у подальших торгах з продажу цього лота.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що учасники процедури закупівлі є пов`язаними особами в розумінні ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», що відповідно до ст. 17 та ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» є підставою для відхилення замовником пропозиції конкурсних торгів.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про порушення прав та законних інтересів позивача, як учасника закупівель, та наявність підстав для визнання договору, укладеного за результатами такої закупівлі, недійсним у зв`язку порушенням зазначених вище норм Закону України «Про публічні закупівлі».

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Так, форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Тобто визначення предмета та підстав спору є правом позивача.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статті 14 цього Кодексу та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але визначає щонайменше сформулювати зміст порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом та яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Колегія суддів зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору, а також визначення способу захисту є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного за наслідками проведення земельних торгів. Позивачем було зазначено, що організатор аукціону Коломацька селищна рада Богодухівського району Харківської області допустила до участі в електронних торгах двох пов`язаних між собою осіб. Окрім того, позивач вважає, що переможець попереднього аукціону щодо того ж самого лота, який відмовився від укладення договору оренди і був дискваліфікований, має того ж самого засновника та кінцевого бенефіціарного власника, що і дві юридичні особи, які взяли участь в поточному аукціоні. Позивач стверджує, що внаслідок неправомірних дій Коломацької селищної ради Богодухівського району Харківської області спільно з СТОВ «Золочівське» та ТОВ «СК-Агро» позивач був позбавлений права орендувати спільну земельну ділянку.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Тож, вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Таким чином, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі визнання недійсним правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/1907/15).

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову. Якщо позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, оскільки згідно з абзацом 2 частини 5 статті 216 Цивільного кодексу України зазначене право є у суду лише щодо нікчемних правочинів (такий правовий висновок викладено в пунктах 80- 82 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/1907/15 та в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №925/1276/19).

Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Аналогічний висновок сформульовано в пункті 5.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №908/976/19.

Уточнюючи висновок, викладений в пункті 5.29 постанови від 21.09.2022 у справі №908/976/19, Велика Палата Верховного Суду в пункті 154 постанови від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц виснувала про те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини 1 статті 216, статті 387, частин 1, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в пункті 48 постанови від 26.05.2023 у справі №905/77/21 сформулювала висновок про те, що позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.

Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту та не призводить до поновлення майнових прав позивача.

Як вбачається з відкритих джерел, а саме сайту https://smarttender.biz/auktsiony-na-prodazh-aktyviv-derzhpidpryemstv/PS-206795/, СТОВ «Золочівське» сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою на виконання укладеного договору (платіжна інструкція №ЗЧ01656 від 06.12.2023).

Зважаючи на часткове виконання договору, яке полягає у передачі земельної ділянки орендарю та сплаті ним орендної плати, та враховуючи заявлення вимоги про визнання недійсним оспорюваного правочину без поєднання з вимогою про застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення земельної ділянки орендодавцю, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з неефективністю обраного способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц (пункт 77), від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (пункт 52), від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 155), від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 (пункт 148)), що в свою чергу виключає як необхідність надання апеляційним господарським судом оцінки будь-яким іншим аргументам скаржника, так і необхідність подальшого дослідження підстав для визнання недійсним договору як оспорюваного правочину.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 , 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 року у справі №922/4781/24 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротор 78» (62011, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., село Козіївка, вулиця Кільцева, будинок, 24, ідентифікаційний код особи 40450489) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золочівське» (62203, Україна, Богодухівський р-н, Харківська обл., селище міського типу Золочів(з), вулиця Велигори Віталія, будинок, 40, ідентифікаційний код особи 30412824) 3633,60 грн судового збору.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 30.07.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук