ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року м. Дніпро Справа № 904/3623/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мілєва І.В.) від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мухіної 15", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Криворізька міська рада, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 129 841,92 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 р. Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради про стягнення 129 841,92 грн, з яких: 124 960,43 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 28.03.2024, 566,65 грн за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.04.2024, 853,58 грн пеня, 699,66 грн 3 % річних, 2761,60 грн інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24:

- позов задоволено частково;

- стягнуто з Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" 131 394,75 грн, а саме: 128 988,34 грн з яких: 124 960,43 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 28.03.2024, 566,65 грн за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.04.2024, 699,66 грн 3 % річних, 2 761,60 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 406,41 грн;

- в решті позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24 у повному обсягу та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає наступне:

- вважає таким, що не відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції щодо перебування сторін у правовідносинах з постачання теплової енергії, оскільки належне відповідачу приміщення за адресою: вул. Миколи Ткачова (Мухіної) 15 відключено від системи опалення будинку і тривалий час не опалюється. За твердженнями апелянта цей факт підтверджується наданими до суду актами обстеження від 03.02.2022 та від 10.09.2024;

- наголошує на відсутності між сторонами договірних відносин;

- звертає увагу, що відповідач є структурним підрозділом органу місцевого самоврядування і не є суб`єктом господарювання, а його діяльність здійснюється відповідно до вимог бюджетного законодавства, при цьому передбачення видатків на приміщення, в яких відповідач не знаходиться і які перебувають в орендному користуванні є неможливим.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Криворізькою міською радою подано до Центрального апеляційного господарського суду пояснення з наведенням в них норм законодавства, що регулює діяльність органів місцевого самоврядування, надання послуг з теплопостачання і договірних відносин, без жодного обґрунтування власної позиції зі спору.

Комунальним підприємством теплових мереж Криворіжтепломережа подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24 без змін.

В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що спірне приміщення не може вважатися відключеним (виокремлення від мереж централізованого опалення системи багатоквартирного будинку) без наявності відповідних належних документів, які підтверджують факт відключення від мереж теплопостачання. Зауважує, що відповідачем не надано до суду доказів вчинення дій щодо відключення спірного приміщення від централізованого опалення. При цьому вважає, що акти про непридатний стан системи централізованого опалення, на які посилається апелянт, не є тією обставиною, що звільняє від оплати з отриману послугу з постачання теплової енергії.

Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради подано до Центрального апеляційного господарського суду відповідь на відзив позивача, в якій наполягає на тому, що факт відключення спірного приміщення від системи теплопостачання підтверджений позивачем в актах від 03.02.2022 та від 10.09.2024.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мухіної 15" не скористалося своїм правом та не надало відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Паруснікова Ю.Б. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025р., для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чередка А.Є., суддів - Мороза В.Ф., Чус О.В.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

КПТМ «Криворіжтепломережа» є надавачем послуги з постачання теплової енергії в м. Кривому Розі.

Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

З 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Індивідуальний договір).

Відповідно до інформації Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (УКВМ) № 16/16/1645 від 24.08.2023 (а.с. 27-28) приміщення площею 132,5 кв. м по вул. Миколи Ткачова (Мухіної), 15 в м. Кривому Розі перебуває на балансовому обліку УКВМ. На балансі УКВМ перебуває 259,3 кв.м, з яких 126,8 кв.м (109,5 кв.м + 17,3 кв.м) орендує КП «Послуга», згідно з попередньою відповіддю Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради № 16/16/60 від 12.01.2022 (а.с. 29-32). Таким чином, 259,3 кв.м (згідно відповіді УКВМ № 16/16/1645 від 24.08.2023) - 126,8 кв.м (згідно відповіді № 16/16/60 від 12.01.2022 щодо оренди) = 132,5 кв.м.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Управління комунальної власності міста КМР приймало рішення про вибір моделі договірних відносин та уклало з виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії відповідний договір. Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з 05.11.2021 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (виконавець) та позивачем (споживач) укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі договір).

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1. договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Виконавця http://kpts.dp.ua/ (п. 2. договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до цього договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги (п. 4. договору).

Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п. 5. договору).

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (зайве закреслити) (п. 7. договору).

Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання Послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку) (п. 8. договору).

Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої Послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11. договору).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу (п. 12. договору).

Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (Офіційний вісник України, 2019 p., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру, затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року) (п. 30. договору).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього Договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31. договору).

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32. договору).

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п. 33. договору).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34. договору).

Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу (п. 36. договору).

У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у такому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послугу; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування (п. 37. договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (пп. 3 п. 41. договору).

У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином (п. 45. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51. договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52. договору).

Позивачем зазначено, що будинок № 15 по вул. Миколи Ткачова (Мухіної) є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів, та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі нежитлове приміщення площею 132,5 кв. м, яке вбудовано до багатоквартирного будинку № 15 по вул. Миколи Ткачова (Мухіної).

Також позивачем зазначено, що на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснювало у період з 05.11.2021 по 28.03.2024 постачання теплової енергії відповідачу, а відповідач отримував теплову енергію, оскільки нежитлове приміщення вбудоване та не виокремлено від внутрішньобудинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення вказаного багатоквартирного житлового будинку № 15 по вул. Миколи Ткачова (Мухіної). Зазначене нежитлове приміщення відповідача вбудоване в багатоквартирний будинок та є невід`ємною частиною відповідних мереж (систем) опалення житлового багатоквартирного будинку в м. Кривому Розі.

В якості доказів подачі теплової енергії до будинку позивач надав акти подання теплоносія на будинок та акти припинення подання теплоносія, відомості щодо споживання теплової енергії.

Таким чином, за твердженням позивача, свої договірні зобов`язання він виконав, а саме: постачання теплоносія, передбаченого договором, здійснювалось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду», абонентське обслуговування здійснювалось протягом року та в повному обсязі. Однак, відповідач в порушення умов договору за поставлену теплову енергію та абонентське обслуговування не розрахувався, у зв`язку із чим за період з 05.11.2021 по 28.03.2024 у нього утворилася заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 124 960,43 грн, а також заборгованість за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 30.04.2024 в розмірі 566,65 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 13047/15076 за вих. № 2705/13 від 30.04.2024, в якій вимагав сплатити заборгованість (а.с. 62), однак, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є законним й обґрунтованим, отже є такими, що підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 131 394,75 грн, а саме: 128 988,34 грн з яких: 124 960,43 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 28.03.2024, 566,65 грн за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.04.2024, 699,66 грн 3 % річних, 2 761,60 грн інфляційні втрати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії споживачам у житлових будинках, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги, норми якого застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сфері постачання теплової енергії.

Пунктом 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про житлово-комунальні послуги №2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями) встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями) передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями), у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 10.11.2021) затверджений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Як встановлено місцевим господарським судом, на офіційному веб-сайті Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа, за адресою: http://kpts.dp.ua/, 05.10.2021 був оприлюднений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 (далі Індивідуальний договір).

В пунктах 1, 2 індивідуального договору зазначено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Враховуючи приписи ст. 648 Цивільного кодексу України, до процедури укладення договору про надання послуг з постачання теплової енергії застосовуються спеціальні норми, які визначають спосіб його укладання, момент набрання чинності, істотні умови.

Як вже було зазначено вище частиною 5 статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлений особливий спосіб укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Пунктом 4 Індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуги.

Аналогічні положення щодо приєднання споживача до умов договору наведені в пункті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021) (далі Правила).

Враховуючи, що ні відповідачем, ні іншими учасниками справи не надано суду доказів на підтвердження того, що Управління комунальної власності міста КМР приймало рішення про вибір моделі договірних відносин та уклало з виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії відповідний договір, судова колегія відхиляє доводи апелянта про відсутність між сторонами договірних відносин, оскільки таке твердження апелянта протирічить наведеним вище нормам законодавства щодо укладення публічних договорів приєднання.

Водночас судова колегія відхиляє доводи відповідача про відсутність факту отримання ним послуги з теплопостачання, з огляду на наступне.

Так, неотримання відповідачем послуги з теплопостачання останній обґрунтовує тим, що приміщення за адресою: вул. Миколи Ткачова (Мухіної) 15 відключено від системи опалення будинку і тривалий час не опалюється, на підтвердження чого посилається на акти обстеження від 03.02.2022 та від 10.09.2024.

Однак судова колегія звертає увагу, що Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 затверджений Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, яким унормована процедура відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від централізованого опалення (теплопостачання).

Зокрема в розділі ІІІ вказаного Порядку визначено, що для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Тобто для початку процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання) останній мав звернутися з відповідною письмовою заявою до органу місцевого самоврядування.

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії, яка має розглянути її на найближчому засіданні. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, до якої додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, а також копія проекту такого відокремлення (відключення).

Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири / нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Після підписання акту виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Отже, процедура відключення приміщення від мереж централізованого опалення передбачає проходження певних етапів, які в свою чергу передбачають подання заяв, прийняття рішень, отримання погоджень, і врешті-решт оформлення акту, яким фіксується завершення цієї процедури.

Проте, доказів звернення відповідача до органу місцевого самоврядування та завершення всієї процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання), передбаченою Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, матеріали справи не містять.

Водночас судова колегія звертає увагу, що згідно з Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198, забороняється самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання.

Отже, у випадку, якщо відключення приміщення від мереж теплопостачання дійсно відбулось, відповідач має надати суду належні докази на підтвердження факту такого відключення, а також факту того, що відключення відбулось у передбаченому законодавством порядку.

Судова колегія не приймає в якості доказів підтвердження відсутності в належному відповідачу приміщенні приладів опалення, документи, на які посилається останній, а саме: акти обстеження від 03.02.2022 та від 10.09.2024, з огляду на наступне.

Насамперед зазначені акти не є актами, якими має бути підтверджений факт відключення приміщення від мереж централізованого опалення в законний спосіб, що передбачено наведеним вище Порядком.

Окрім цього наданий відповідачем акт від 03.02.2022 (а.с. 97) складений щодо обстеження прим. 138 площею 396,7 м2.

Також відповідачем надано акт спільного комісійного обстеження об`єктів комунальної власності від 10.09.2024 (а.с. 158), відповідно до якого комісією проведено обстеження прим. 138 по вул. Миколи Ткачова, 15.

Відповідно до інформації Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради № 16/16/1645 від 24.08.2023: прим. 138 по вул. Мухіної, 15 площею 396,7 кв.м перебуває на балансі КП «Парковка та реклама», прим. 138 по вул. Мухіної, 15 площею 412,3 кв.м перебуває на балансі КП «Парковка та реклама».

Таким чином, надані відповідачем акти від 03.02.2022 та від 10.09.2024 не стосуються предмету розгляду даного спору та не можуть бути належними доказами відключення спірних приміщень відповідача від централізованого опалення.

В той же час, відповідачем долучено до матеріалів справи акт від 10.09.2024 (а.с. 158), відповідно до якого проведено технічний огляд вузла комерційного обліку, встановленого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мухіної, 15, обстежено ІІ поверх приміщення, що належить УКВМ. За результатами обстеження встановлено, що в наявності є опалювальні прилади з розведеною системою теплопостачання. На І поверсі транзитні трубопроводи системи опалення. Зі сторони споживача не надано рішення щодо відключення централізованого опалення, що надається органом місцевого самоврядування. На І поверсі є опалювальний радіатор.

Таким чином вказані акти не є доказами, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позовних вимог і які мають значення для вирішення справи.

Водночас судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач є структурним підрозділом органу місцевого самоврядування і не є суб`єктом господарювання, а його діяльність здійснюється відповідно до вимог бюджетного законодавства, при цьому передбачення видатків на приміщення, в яких відповідач не знаходиться і які перебувають в орендному користуванні є неможливим, оскільки зазначені обставини не можуть бути підставою невиконання зобов`язань, зокрема з оплати послуг з теплопостачання.

Відповідач не заперечує того факту, що спірний об`єкт нерухомого майна, до якого здійснювалось постачання теплоносія, є комунальною власністю, що також підтверджується листом Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради № 16/16/1645 від 24.08.2023.

Рішенням сесії Криворізької міської ради LXVI сесії VII скликання № 5014 від 23.09.2020 затверджено нову редакцію Положення про управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради.

Згідно з п. 1.1 Положення Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (надані Управління) є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету міської ради, створюється та ліквідується відповідно до міської ради в межах затвердженої нею структури за пропозицією міського голови та реєструється в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" й іншими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність неприбуткової організації. Скорочена назва Управління УКВМ.

Відповідно до п. 2.1.1 Положення основними завданнями та функціями Управління, зокрема, є реалізація державної та місцевої політики, спрямованої на ефективне здійснення переданих міською радою повноважень щодо управління, користування та розпорядження комунальною власністю територіальної громади міста, приватизації, відчуження, передачі в орендне користування комунального майна.

За приписами п. 2.2.1, 2.2.1.8, 2.2.1.9, п. 2.2.3.1 Управління відповідно до переданих йому повноважень і покладених на нього завдань:

у сфері управління об`єктами комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу:

- надає до управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради документи щодо оформлення права власності за територіальною громадою міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на нерухоме майно, що перебуває на його балансі;

- здійснює закупівлю товарів, робіт і послуг у межах виділених бюджетних коштів для виконання наданих повноважень тощо;

у сфері оренди об`єктів комунальної власності територіальної громади міста:

- укладає договори;

- обліковує об`єкти нерухомості нежитлового призначення на власному балансі;

- передає договори про надання послуг, укладені із суб`єктами господарювання, для подальшої реєстрації зобов`язань до управління Державної казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Згідно з п. 3.3. Положення Управління в межах наданих йому повноважень зобов`язане здійснювати управління майном, що належить до комунальної власності територіальної громади міста в межах, визначених чинним законодавством України, рішеннями міської ради, цим Положенням; контроль за збереженням, ефективним використанням комунального майна, що перебуває на його балансовому обліку; оперативно вживати заходів щодо усунення виявлених недоліків.

Судова колегія відзначає, що доказів складання актів-претензій щодо ненадання у спірний період послуг, надання їх не в повному обсязі або надання послуг неналежної якості в порядку, визначеному Законом України "Про житлово-комунальні послуги", матеріали справи не містять. Жодного доказу на спростування наведених позивачем обставин чи контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач суду не надав.

Також не містять матеріали справи доказів оплати основного боргу у розмірі 124 960,43 грн та заборгованості за абонентське обслуговування у розмірі 566,65 грн.

За таких обставин, судова колегія констатує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу за надання послуг з теплопостачання у розмірі 124 960,43 грн та заборгованості за абонентське обслуговування у розмірі 566,65 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Окрім суми основного боргу та заборгованості за абонентське обслуговування позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 853,58 грн за період з 01.06.2024 по 14.08.2024.

Відповідно до п. 45. договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України).

Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний неправильно, а саме позивачем при розрахунку не враховано приписи ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню на загальну суму заборгованості (що виникла за період з 05.11.2021 по 30.04.2024) у розмірі 125 527,08 грн (124 960,43 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії + 566,65 грн за абонентське обслуговування) за період з 01.06.2024 по 07.08.2024.

Як вказано вище, відповідно до п. 34. договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Таким чином, оскільки сума 125 527,08 грн включає в себе заборгованість за весь спірний період з 05.11.2021 по 30.04.2024, то початковою датою нарахування пені має бути початкова дата прострочення виконання зобов`язання зі сплати наданих послуг за останній по даті місяць спірного періоду, а кінцевою датою нарахування пені має бути останній день шестимісячного терміну нарахування (відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України) за зобов`язанням зі сплати наданих послуг за перший по даті місяць спірного періоду (листопад 2021 року), тобто 01.07.2022 (01.01.2022 + 6 місяців).

В той же час, за приписом пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний розділ доповнено пунктом 7 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінетом Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 внесено зміни, зокрема, до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. В подальшому період карантину продовжувався, зокрема постановою № 1423 від 23.12.2022 до 30.04.2023. Постановою від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023.

З аналізу пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України вбачається, що продовжені цим пунктом строки, закінчуються із відміною/скасуванням на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, продовжений за приписом пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України строк, визначений статтею 232 Господарського кодексу України, закінчився із відміною/скасуванням на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 01.07.2023.

З огляду на викладене, відповідно до положень ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України пеня на загальну суму заборгованості (що виникла за період з 05.11.2021 по 30.04.2024) у розмірі 125 527,08 грн підлягає нарахуванню по 30.06.2023 включно.

Таким чином нарахування позивачем пені на загальну суму заборгованості (що виникла за період з 05.11.2021 по 30.04.2024) у розмірі 125 527,08 грн за період з 01.06.2024 по 14.08.2024 є необґрунтованим та безпідставним, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 853,58 грн є необґрунтованими, а отже такими, що задоволенню не підлягають.

Також позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3 % річних за період з 01.06.2024 по 14.08.2024 у розмірі 699,66 грн та інфляційні втрати за той же період у розмірі 2761,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що він виконаний правильно, з чим погоджується і судова колегія.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання, судова колегія констатує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 128 988,34 грн, з яких: 124 960,43 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 28.03.2024, 566,65 грн за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 30.04.2024, 699,66 грн 3 % річних, 2761,60 грн інфляційні втрати.

З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у цій справі відсутні.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 р. у справі № 904/3623/24 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.В. Чус