УХВАЛА

30 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/2749/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглядаючи у порядку письмового провадження

касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 (головуючий суддя: Пантелієнко В.О., судді: Доманська М.Л., Козир Т.П.),

ухвалену за зустрічною позовною заявою акціонерного товариства «Лубнифарм» (далі - АТ «Лубнифарм»)

до державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (далі - ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій») та приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця»)

про визнання недійсними свідоцтв України на торговельні марки, зобов`язання вчинити дії

у справі № 910/2749/25

за первісним позовом ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця»

до ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та АТ «Лубнифарм»

про визнання недійсним свідоцтва на торговельні марки, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» звернулося до суду з позовом до ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та АТ «Лубнифарм», в якому просить:

- визнати недійсним повністю свідоцтво України від 09.03.2022 № 316193 на торговельну марку «ЦИТРАМОН-ФОРТЕ», яке належить АТ «Лубнифарм»;

- зобов`язати ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України від 09.03.2022 № 316193 на торговельну марку «ЦИТРАМОН-ФОРТЕ» та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2025 зі справи № 910/2749/25, зокрема прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

АТ «Лубнифарм» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою (вих. № 686 від 25.03.2025) до ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання недійними свідоцтв України на торговельні марки, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2025 зі справи № 910/2749/25 зустрічну позовну заяву АТ «Лубнифарм» і додані до неї документи повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Так, ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що до зустрічної позовної заяви заявником не додано документів, визначених частиною третьою статті 56 ГПК України [статуту, положення, трудового договору (контракту), посадової інструкції тощо], а також відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які можуть підтвердити повноваження особи, яка підписала зустрічну позовну заяву.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 ухвалу господарського суду міста Києва від 04.04.2025 зі справи № 910/2749/25 скасовано, а матеріали оскарження ухвали скеровано до господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі за зустрічним позовом. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» звернулося до Суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом попередньої інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на те, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, а саме:

- частини п`ятої статті 164 та статті 56 ГПК України: приймаючи до уваги системне тлумачення норм, особа, яка діє в порядку самопредставництва, повинна надати документ на підтвердження своїх повноважень;

- статті 174 ГПК України: залишення позовної заяви без руху не є альтернативою повернення позовної заяви - ці заходи застосовуються за різних умов.

Скаржник зазначає, що в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм процесуального права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 20.11.2024 зі справи № 910/16580/23, від 02.07.2020 зі справи № 9901/39/20,від 16.02.2022 зі справи № 910/9150/21, від 13.07.2020 зі справи № 905/2203/19, від 13.08.2021 зі справи № 910/21107/20, від 27.01.2022 зі справи № 904/4790/21 (904/6711/21).

АТ «Лубнифарм» у відзиві на касаційну скаргу зазначило, зокрема про те, що касаційну скаргу подано на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, оскільки оскаржуване рішення, а саме постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 у справі № 910/2749/25, не закінчила судовий розгляд, а навпаки усунула перешкоди для судового розгляду по суті зустрічної заяви, відповідно таке рішення не може бути предметом перегляду у касаційній інстанції. Крім того, АТ «Лубнифарм» зазначило, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.07.2020 у справі № 905/2203/19 та від 13.08.2021 у справі № 910/21107/20 були зроблені виходячи з інших, ніж у цій справі обставин, у зв`язку з чим їх застосування апеляційним судом в якості правової висновку щодо застосування норми статті 174 ГПК України є хибним та безпідставним. З посиланням на позиції Верховного Суду назване товариство зазначило, що позиція касаційного суду у випадку подання позовної заяви без підтвердження відповідними документами повноважень особи, що підписала позов, обумовлюється обов`язком саме суду перевірити наявність відповідних відомостей та документів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, суд не позбавлений можливості самостійно перевірити уповноваженого представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, окрім іноземних юридичних осіб, відомості про керівника яких і його повноваження відсутні в Реєстрі. За наведених обставин, АТ «Лубнифарм» просило касаційну скаргу у справі відхилити.

ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» правом на подання відзиву на касаційну скаргу, передбаченим статтею 295 ГПК України, не скористалося.

Згідно з розпорядженням Заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.07.2025 № 32.2-01/1671 проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2749/25, у зв`язку з перебуванням судді Булгакової І.В. у відпустці.

Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні постанови про скасування ухвали господарського суду міста Києва від 04.04.2025 у справі № 910/2749/25, якою повернуто зустрічну позовну заяву АТ «Лубнифарм» на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду Судом з`ясовано таке.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 18.04.2025 постановив ухвалу про передання справи № 350/413/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на різну судову практику Касаційного цивільного суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо можливості оскарження в касаційному порядку ухвал суду першої інстанції про повернення позовної заяви чи закриття провадження у справі у разі їхнього скасування апеляційним судом і спрямування справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Велика Палата Верховного Суду 14.05.2025 постановила ухвалу про повернення справи № 350/413/24 на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначивши, зокрема таке.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 367/252/24 (провадження № 14-21цс25), що перебуває в її провадженні, вже вирішує питання відступу від висновку (чи його підтримання), викладеного в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19.03.2025 у справі № 380/970/24 про те, що постанова апеляційного суду про скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), відмову у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), та про скерування справи до суду першої інстанції для продовження розгляду не може бути предметом касаційного оскарження.

Велика Палата Верховного Суду 05.03.2025 постановила ухвалу, згідно з якою прийняла та призначила до розгляду справу № 367/252/24.

Відповідно до приписів статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, беручи до уваги предмет касаційної скарги та її вимоги, Суд дійшов висновку про те, що правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 367/252/24 може мати суттєве значення для правильного вирішення спірного питання у цій справі, з точки зору компетенційної складової у поняття «суд, встановлений законом» та реалізації конституційного права на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції (що перешкоджає подальшому провадженню за зустрічним позовом), а справу в частині зустрічного позову передано для розгляду до суду першої інстанції. З метою єдності судової практики, а також з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 05.03.2025 у справі № 910/13175/23 щодо зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, та завдання Верховного Суду щодо забезпечення єдності судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 910/2749/25, відповідно до пункту 7 частини першої статті 228, пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 367/252/24.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 у справі № 910/2749/25 зупинити до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 367/252/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов