ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" липня 2025 р.Справа № 924/717/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної ради м. Хмельницький

до Розсошанської сільської ради с.Розсоша Хмельницького району Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південно-Західна транспортна компанія" с.Розсоша Хмельницького району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький" м. Хмельницький,

про скасування рішення Розсошанської сільської ради від 21.04.2023р. №91-21/2023 та від 15.06.2023р. №47-23/2023, визнання недійсним договір оренди землі від 29.06.2023р. та повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

11.07.2025р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної ради м. Хмельницький до Розсошанської сільської ради с.Розсоша Хмельницького району Хмельницької області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Південно-Західна транспортна компанія" с.Розсоша Хмельницького району Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький» м. Хмельницький, про скасування рішення органу місцевого самоврядування та повернення земельної ділянки, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025р. за № 924/717/25 передана для розгляду судді Грамчуку І.В.

Ухвалою від 15.07.2025р. задоволено самовідвід судді Грамчука І.В. від участі в розгляді справи № 924/717/25 та передано матеріали справи, уповноваженій особі суду для вирішення питання про здійснення повторного автоматичного розподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано для розгляду судді Заярнюк І.В.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.07.2025р. відкрито провадження у справі №924/717/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.07.2025р.

25.07.2025 року до суду надійшло клопотання від заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури (вх. №05-22/5702/25) про відвід судді Заярнюка І.В. від розгляду даної справи. Подане клопотання обґрунтовує родинними відносинами помічника судді Сороки Д.В. та керівником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький".

Судом відзначається, що згідно із ч. ч. 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтею 35 ГПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді .

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч.2 ст.35 ГПК України). Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.35 ГПК України).

За змістом статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (п. 50).

Суд наголошує, що суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Таку, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надане особі, яка володіє владою вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

Згідно з частиною третьою статті 198 Господарського процесуального кодексу України, головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Судом також враховується, що Європейським судом з прав людини у рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на незалежний і безсторонній суд гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Газета Україна-Центр проти України", no.16695/04, від 15.07.2010).

Одночасно суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях встановлює два виключення із поняття "належних сумнівів". Несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; не припустимі гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Отже, відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді. Наявність припущень не є достатньою підставою для відводу судді.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом (статті 126, 129 Конституції України).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Розглянувши клопотання заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури (вх.05-22/5702/25 від 25.07.2025р.) про відвід судді Заярнюка І.В. від розгляду справи №924/717/25, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим, оскільки наведені заявником доводи, не можуть слугувати підставою для відводу судді у розумінні ст.35 ГПК України.

Однак, судом зауважується, що за змістом ст.35 ГПК України (зокрема, частини 4) незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (і, відповідно, самовідводу).

При цьому, інших об`єктивних обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді чи свідчать про заінтересованість судді в результаті розгляду справи, не наведено, доказів на підтвердження наявності підстав для відводу судді, передбачених ст.ст.35, 36 ГПК України, суду не надано.

Проаналізувавши наведені у клопотані про відвід аргументи та обґрунтування, суд дійшов висновку про необгрунтованість поданого заступником керівника Хмельницької обласної прокуратури клопотання та відмову у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 234, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заступником керівника Хмельницької обласної прокуратури від 23.07.2025р. про відвід судді Господарського суду Хмельницької області Заярнюка І.В. у справі № 924/717/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 29.07.2025р. та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети.

Суддя І.В. Заярнюк