ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"04" серпня 2025 р. м ХарківСправа № 922/2643/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Востпак" (61039, м. Харків, вул. Виконкомівська, буд. 19)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кларіон" (61051, м. Харків, вул. Толбухіна, буд. 94)
про стягнення 687412,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Востпак" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кларіон" про стягнення 687412,42 грн., з яких: заборгованість за договором поставки №19/09 від 24.09.2018 у розмірі 428212,42 грн. та заборгованість за договором поставки №20/05 від 20.05.2020 у розмірі 259200,00 грн., а також судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договорами поставки №19/09 від 24.09.2018 та №20/05 від 20.05.2020 в частині здійснення оплати вартості товару.

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд зазначає, що позовну заяву слід залишити без руху з огляду на наступне.

18.10.2023 введено в дію зміни, що були внесені в ГПК України Законом України №3200-IX від 29.06.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документам", який набрав чинності 21.07.2023.

Вимогами пункту 2 частини 3 статті 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Разом з тим, у відповідності до частини 6 статті 6 ГПК України (в редакції, яка набула чинності з 18.10.2023), усі юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі по тексту ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, Товариство з обмеженою відповідальністю "Востпак" зобов`язано мати зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Однак з отриманих судом відомостей з підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Востпак" () не має зареєстрованого кабінету в підсистемі Електронний суд, про що також зазначено у позовній заяві.

Отже, з метою усунення встановленого недоліку позовної заяви, позивач має зареєструвати свій Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС та надати суду докази на підтвердження наявності у ТОВ "Востпак" () зареєстрованого Електронного кабінету.

Разом з тим, вимогами пункту 3 частини 3 статті 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що прийнявши товар без зауважень, підписавши відповідні видаткові накладні відповідач свій обов`язок з оплати товару за договором №19/09 виконав частково, сплативши заборгованість у розмірі 26455,38 грн.

Однак суд зазначає, що позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються в розумінні вимог пункту 3 частини 3 статті 162 ГПК України, а тому позивачу необхідно надати суду обґрунтований розрахунок сум, що стягуються з детальним відображенням всіх здійснених господарських операцій та оплат з боку відповідача, про які зазначає позивач у позовній заяві.

Крім того, пунктом 2 частини 1 статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі №916/228/22 зазначено, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Позовна заява сформована в системі "Електронний суд" та містить позовну вимогу майнового характеру про стягнення 687412,42 грн., а тому з урахуванням наведених положень законодавства за позовну заяву підлягав сплати судовий збір у розмірі 8248,94 грн. (687412,42 грн.*1,5%*0,8 = 8248,94 грн.)

Натомість з матеріалів позовної заяви убачається, що в якості доказів сплати судового збору позивачем було представлено суду платіжну інструкцію №1564 від 26.06.2025 на суму 3660,41 грн.

Отже, з метою усунення встановленого недоліку позовної заяви позивач має надати докази доплати судового збору у передбаченому законодавством порядку та розмірі - 4588,53 грн.

Також, відповідно до пункту 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує своїх вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з частиною 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що прийнявши товар без зауважень, підписавши відповідні видаткові накладні відповідач свій обов`язок з оплати товару за договором №19/09 виконав частково, сплативши заборгованість у розмірі 26455,38 грн.

Однак у даному разі суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви позивачем не було додано доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме докази здійснення відповідачем часткової оплати вартості товару, що є недоліком позовної заяви в розумінні імперативних вимог частини 3 статті 162, частин 2 статті 164 ГПК України, який також підлягає усуненню шляхом подання до суду зазначених доказів.

Також, в обґрунтування позовних вимог до позовної заяви додано, зокрема, "договор поставки №19/09 от 24 сентября 2018 г." та "договор поставки №20/05 от 20 мая 2020 г." викладені недержавною мовою (російською мовою).

Суд зазначає, що статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Приписами частин 1, 2 статті 12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Згідно частини 6 статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат".

Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат" не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку на що звертає увагу Верховий Суд у постанові від 20.06.2019 у справі №910/4473/17.

З огляду на вище вказане, позивачу необхідно надати суду належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів, а саме: "договор поставки №19/09 от 24 сентября 2018 г." та "договор поставки №20/05 от 20 мая 2020 г." з огляду на наведені вище вимоги з офіційним перекладом на державну мову, який посвідчено нотаріусом.

Відповідно до статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків - у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами на підставі статті 174 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 04.08.2025 р.

Суддя Г.І. Сальнікова