ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2025 Справа № 917/1829/24
м. Полтава
про стягнення 205 938,11 грн.
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання.
Розглядається позовна заява Головного управління Пенсійного фонду Україна в Полтавській області до Полтавської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" про стягнення 205 938,11 грн.
Суд ухвалою від 04.11.2024 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалів; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.
Ухвалою від 05.12.2024 суд задовольнив заяву відповідача та постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. призначив справу до розгляду в судовому засідання на 09.01.2025 на 09:30 год.
13.01.2025 (вхід. № 347) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві.
Судове засідання, призначене на 09.01.2025 на 09:30 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою від 15.01.2025 суд призначив розгляд справи на 20.03.2025 на 09:30 год.
Ухвалою від 20.03.2025 суд відклав розгляд справи на 27.05.2025 на 10:00 год.
15.05.2025 (вхід. № 6525) від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.
27.05.2025 (вхід. № 7011) від позивача надійшла до суду заява, в якій останній просить суд розглянути справу без участі їх представника, просить позов задовольнити.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
В судовому засіданні 27.05.2025 суд виніс рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Також були проведені роботи з розробки проектно-кошторисної документації (ПКД) для здійснення робіт, які виконувались ТОВ «Архітектурно-інженерний центр» на підставі Договору з розробки проектно-кошторисної документації №275 від 13.07.2023 року.
На підставі вищенаведеного Головним управлінням видано наказ від 06.10.2023 №30- АГ «Про затвердження проектно-кошторисної документації».
Технічний нагляд за роботами здійснювався ФОП Данилейко Олександр Васильович на підставі Договору про надання послуг на здійснення технічного нагляду №503 від 17.11.2023 року. Авторський нагляд здійснювався ТОВ «Архітектурно-інженерний центр» на підставі Договору на здійснення авторського нагляду №63-АН/541 від 29.11.2023 року.
Права та обов`язки держави в особі Пенсійного фонду України як власника майна, переданого Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області закріплені на праві оперативного управління за Головним управлінням, відповідно до наказу Пенсійного Фонду України від 19.05.2023 № 86 «Про упорядкування майнових та інших відносин, що виникли внаслідок припинення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області».
Виконавчий комітет Полтавської міської Ради народних депутатів Рішенням від 17.01.1996 №09 «Про дозвіл Полтавській обласній раді профспілок на будівництво шахово- шашкового клубу з приміщеннями обласної ради спортивного товариства профспілок «Україна» по майдану Незалежності, 16» надав дозвіл Полтавській обласній раді професійних спілок /за пайовою участю Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення фонду соціального страхування України і обласної ради профспілки працівників кооперації та інших форм вільного підприємництва/ побудувати шахово-шашковий клуб з приміщеннями обласної ради спортивного товариства профспілок «Україна» по майдану Незалежності, 16 шляхом добудови до існуючого Палацу спорту «Спартак».
Актом державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою майдан Незалежності, 16 від 26.01.1998 р. встановлено частки вищезазначеного приміщення, а саме: Фонд соціального страхування 11/25; Облрада спорттовариства «Україна» - 8/25; Облрада профспілки «Співдружність» - 6/25.
Згідно реєстраційного посвідчення від 11.02.1998 р. Полтавське міжміське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що 11/25 частини домоволодіння №16 по вулиці майдан Незалежності в місті Полтаві зареєстровано за Виконавчою дирекцією Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування України на праві особистої власності на підставі рішення виконкому Полтавської міської Ради №9 від 17.01.1996 року; Акту державної приймальної комісії затвердженого рішенням виконкому Полтавської міської Ради №18 від 28.01.1998 року та записано в реєстрову книгу за №4 під №352 Домоволодіння №16 по вулиці майдан Незалежності.
Окрім того, Розпорядженням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 28.08.2000 №682р «Про надання нових адрес будівлі Палац спорту «Спартак» з шахово-шашковим клубом на майдані Незалежності, 16 та автоколективу «Гайок» вул. Половки» будівлі Палац спорту «Спартак» з шахово-шашковим клубом надано адресу майдан Незалежності, 24.
За твердженням позивача:
- сума претензії вирахувана виключно з ціни за ремонт покрівлі приміщення на загальну суму 550 569,34 грн., а також частки вартості проектно - кошторисної документації на ремонт покрівлі приміщення, частки вартості технічного нагляду за роботами, частки вартості авторського нагляду за роботами, згідно частки Відповідача в приміщенні 8/25 частин (загальна вартість капітального ремонту приміщення є вищою і не пред`являється Відповідачу як заборгованість).
- згідно довідки про вартість виконаних робіт та витрати за листопад 2023 року; Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2023 року; службової записки щодо розрахунку про орієнтовну середню вартість робіт з розробки проектно-кошторисної документації (ПКД) на ремонт покрівлі за адресою м. Полтава, Майдан Незалежності, 24 вбачається вартість виконаних робіт по ремонту покрівлі приміщення, матеріали, з яких здійснювалися роботи, а також сума витрат на ремонт покрівлі приміщення, яка передбачена проектно - кошторисною документацією.
- враховуючи вищенаведене, підрядником ТОВ «СТОП» на виконання умов Договору №463 від 25.10.2023 здійснено ремонт покрівлі будинку на загальну суму 550 569,34 грн. Загальна ціна Договору №463 від 25.10.2023 (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 08.12.2023 року та Додаткової угоди №3 від 28.12.2023 року) складає 2 209 722,92 грн. (Ідентифікатор закупівлі Prozorro: UA-2023-10-11-013727-a).
Ціна Договору з розробки проектно-кошторисної документації №275 від 13.07.2023 року становить 577 900,00 грн.
Ціна Договору про надання послуг на здійснення технічного нагляду №503 від 17.11.2023 року становить 31 302,00 грн.
Ціна Договору на здійснення авторського нагляду №63-АН/541 від 29.11.2023 року становить 1,00 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача 176 182, 19 грн вартості ремонту покрівлі будинку; 13 389,85 грн частки вартості проектно-кошторисної документації на ремонт покрівлі будинку; 2 496,15 грн частки вартості технічного нагляду за роботами; 0,08 грн частки вартості авторського нагляду за роботами. При цьому, позивач заявив до стягнення з Відповідача суму заборгованості з урахуванням інфляційного збільшення та 3% річних (нарахування проведені з 21.12.2023 по 30.09.2024).
При обрахунку вказаної суми позивач врахував:
- що згідно правовстановлюючих документів, частка приміщення, що знаходиться на балансі Головного управління складає 11/25 частин. Частка приміщення Відповідача складає 8/25 частин.
- що вартість ремонту покрівлі будинку становить 550 569,34 = 24,92% від 2 209 722,92;
- згідно детального розрахунку, частка вартості проектно-кошторисної документації на ремонт покрівлі будинку становить 41 843,27;
- частка вартості технічного нагляду за роботами 24,92% від 31 302 = 7 800,46;
- частка вартості авторського нагляду за роботами 24,92% від 1 = 0,25.
Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на наступне:
по перше, позивач зазначає, що ним проведено ремонт покрівлі будівлі в якій розташовані приміщення, що належать на праві власності йому та приміщення Полтавської обласної організації фізкультурно - спортивного товариства "Україна". Згідно інформаційної довідки від 21.11.2024р. власниками нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Полтава, Майдан Незалежності, 24 є: Полтавська обласна організація фізкультурно - спортивного товариства "Україна" 8/25, Пенсійний фонд України 11/25 та Підприємство "Медіко - діагностичний науковий реабілітаційний центр "Співдружність" 6/25. Таким чином, власниками приміщення є не лише ГУ Пенсійного фонду у Полтавській області та Полтавська обласна організація фізкультурно - спортивного товариства "Україна", а й Підприємство "Медіко - діагностичний науковий реабілітаційний центр "Співдружність";
по друге, позивач зазначає, що листом від 19.04.2023р. ним було повідомлено Полтавську обласну організацію фізкультурно - спортивного товариства "Україна" про намір зробити ремонт покрівлі. У той же час, позивач не надав жодного доказу того, що цей лист було отримано відповідачем, а надає лише копію цього листа. Те ж саме стосується і листа від 04.07.2023р. про намір виготовити проектно - кошторисну документацію. Жодного доказу того, що відповідач був належним чином повідомлений про наміри позивача не надано;
по третє, позивачем було розроблено проектно - кошторисну документацію, яку згідно листа від 05.10.2023 року було направлено до Пенсійного фонду України для розгляду, а вже 06.10.2023 року наказом начальника ГУ Пенсійного фонду у Полтавській області її було затверджено. Жодних погоджень з Полтавською обласною організацією фізкультурно - спортивного товариства "Україна" не відбулося. Тобто, позивач в односторонньому порядку визначив матеріали з яких будуть виконуватися роботи, їх вартість, не погодивши це з іншими співвласниками.
Крім того, відповідач зазначає, що позивачем були проведені роботи по ремонту покрівлі лише над частиною приміщення, де розташовані його кабінети, інша частина покрівлі відремонтована не була. Тобто, відповідач вважає, що у цьому випадку було задоволено лише інтереси позивача.
Таким чином, відповідач вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.
При поданні позову позивач вказує, що відповідачу належить на праві спільної часткової власності частка будівлі, у якій позивач здійснив ремонт, та вважає, що його права та законні інтереси порушені внаслідок несплати відповідачем частки вартості ремонту.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов`язує.
З аналізу зазначених норм вбачається, що власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Вказане сторонами визнається у відповідних заявах по суті.
Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).
Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 року у справі № 521/3743/17-ц.
Таким чином, законом встановлений обов`язок відповідача брати участь в утриманні спільного майна і право інших співвласників стягувати з такого співвласника відповідні кошти у разі здійснення за нього витрат на утримання майна.

Відповідачу належить на праві спільної часткової власності 8/25 частка цієї будівлі.
Підрядником ТОВ "СТОП" на виконання умов Договору №463 від 25.10.2023 здійснено ремонт покрівлі будинку на загальну суму 550 569,34 грн.
Загальна ціна Договору №463 від 25.10.2023 (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 08.12.2023 року та Додаткової угоди №3 від 28.12.2023 року) складає 2 209 722,92 грн. (Ідентифікатор закупівлі Prozorro: UA-2023-10-11-013727-a).
Ціна Договору з розробки проектно-кошторисної документації №275 від 13.07.2023 року становить 577 900,00 грн.
Ціна Договору про надання послуг на здійснення технічного нагляду №503 від 17.11.2023 року становить 31 302,00 грн.
Ціна Договору на здійснення авторського нагляду №63-АН/541 від 29.11.2023 року становить 1,00 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача 176 182,19 грн частки вартості ремонту покрівлі будинку; 13 389,85 грн частки вартості проектно-кошторисної документації на ремонт покрівлі будинку; 2 496,15 грн частки вартості технічного нагляду за роботами; 0,08 грн частки вартості авторського нагляду за роботами.
При обрахунку вказаної суми позивач виходив з того, що :
- згідно з правовстановлюючими документами частка приміщення, що знаходиться на балансі Головного управління складає 11/25 частин. Частка приміщення Відповідача складає 8/25 частин.
- вартість ремонту покрівлі будинку становить 550 569,34 = 24,92% від 2 209 722,92;
- згідно з детальним розрахунком частка вартості проектно-кошторисної документації на ремонт покрівлі будинку складає 41 843,27;
- частка вартості технічного нагляду за роботами 24,92% від 31 302 = 7 800,46;
- частка вартості авторського нагляду за роботами 24,92% від 1 = 0,25.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми основного боргу, суд знаходить його арифметично правильним та документально обґрунтованим.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та достатньо вірогідними доказами обставини того, що ним як співвласником будинку із частиною у дробовому виразі 11/25, було виконано обов`язок всіх співвласників щодо несення витрат на утримання та збереження спільного майна, тоді як відповідач як співвласник із частиною у дробовому виразі 8/25, відмовився приймати участь у таких витратах. Отже позивач має право вимагати від інших співвласників, зокрема, і відповідача, їх відшкодування пропорційно долі кожного у спільній частковій власності.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач не надав ні відповідачу, ні іншим співвласникам проектну документацію на проведення ремонту даху для розгляду та погодження, натомість одноосібно погодив проект включно з вартістю ремонтних робіт.
Суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, оскільки вони не узгоджуються із нормами законодавства, які були наведені вище, щодо того, що співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування. При цьому жодною нормою не передбачено, що виконання співвласником за власний рахунок обов`язку інших співвласників щодо утримання спільного майна, є підтвердженням його наміру самостійно оплатити відповідні роботи щодо такого утримання.
Крім того, посилання відповідача на непогодження позивачем із іншими співвласниками проектних матеріалів є безпідставним, оскільки відповідачем, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності господарського процесу, не надано жодних доказів щодо того, що така документація розроблялась некомпетентним органом і що наведені в ній дані, в тому числі щодо вартості робіт, носять необ`єктивний характер.
При цьому, виходячи зі змісту статей 322 та 360 Цивільного кодексу України, на співвласників майна, що знаходиться у спільній частковій власності, покладено обов`язок утримувати це майно, що передбачає, зокрема, і періодичний нагляд за його станом. Отже відповідач як співвласник будівлі міг та повинен був знати про стан покрівлі даху цієї будівлі з того часу, коли вона стала потребувати капітального ремонту. Разом з цим, відповідачем не надано жодних доказів вжиття ним заходів щодо такого ремонту, що свідчить про правомірність дій позивача щодо самостійного понесення витрат на капітальний ремонт даху з наступним зверненням до інших співвласників з вимогою відшкодувати витрати на ремонт пропорційно їхньої долі у праві власності на спільне майно.
Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача 176 182,19 грн. частки вартості ремонту покрівлі будинку; 13 389,85 грн. частки вартості проектно-кошторисної документації на ремонт покрівлі будинку; 2 496,15 грн. частки вартості технічного нагляду за роботами; 0,08 грн. частки вартості авторського нагляду за роботами є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 9 382,53 грн. інфляційного збільшення та 4 487,31 грн. 3% річних суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних (за період з 21.12.2023 по 30.09.2024), суд знаходить його арифметично правильним та документально і нормативно обґрунтованим, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 382,53 грн. суми інфляційного збільшення та 4 487,31 грн. - 3% річних також підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.
Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: допустимість, належність, достовірність та імовірність.
Так, відповідно до статі 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття «допустимість доказів», яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
1. Позовні вимоги задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.