АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/260/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" - адвокат Кавацюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Товариства з обмежено відповідальністю "Мейсшип Каррі" та Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 (повний текст складено та підписано 23.06.2025, суддя Д`яченко Т.Г.)

у справі №916/260/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінстрой"

до 1) Товариства з обмежено відповідальністю "Мейсшип Каррі"

2) Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінстрой" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмежено відповідальністю "Мейсшип Каррі" та Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" в якій просить зобов`язати відповідачів виконати вимоги ст. 93 Закону України «Про акціонерні товариства».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2025 у цій справі призначено судову комплексну оціночну економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повідомив суд, що проведення запитуваного виду експертизи неможливе через відсутність необхідних фахівців-оцінювачів, а тому ухвалу суду залишено без виконання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 по справі №916/260/25 призначено у справі №916/260/25 судову комплексну оціночну економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту - Бочкарьову Денису Олександровичу та суб`єкту оціночної діяльності - Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертне агентство «Укрконсалт», зупинено провадження у справі, тощо

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що з огляду на предмет заявленого позову, для повного, всебічного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи, та належного вирішення спору є необхідним визначення ринкової вартості взятої до оцінки однієї простої іменної акції Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" станом на 22.10.2024.

Визначаючи особу, якій слід доручити проведення експертного дослідження, місцевий господарський суд зазначив, що приймаючи до уваги, що від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист про неможливість проведення судової експертизи, суд дійшов висновку щодо необхідності призначення у справі судової експертизи, з дорученням проведення експертного дослідження судовому експерту - Бочкарьову Денису Олександровичу, суб`єкту оціночної діяльності - Товариству з обмеженою відповідальністю "Експертне агентство "Укрконсалт", за відсутності будь-яких обґрунтованих та підтверджених доводів або обставин, наявність яких перешкоджала б визначенню саме зазначених осіб та обрання їх задля проведення експертного дослідження у даній справі.

Не погодившись із даним рішенням до Південного-західного апеляційного господарського суду звернулись з апеляційними скаргами відповідачі в якій просять скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 року по справі №916/260/25 про призначення судово комплексної оціночної економічної експертизи та зупинення провадження по справі та направити справу до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про продовження розгляду справи та призначення комплексної чи комісійної судової експертизи з урахуванням висновків, викладених у постанові апеляційного суду.

Свої вимоги скаржники обґрунтовують тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке:

- суд першої інстанції дійшов невмотивованого та передчасного висновку про неможливість проведення експертизи державною установою, що стало однією з ключових підстав для переходу до розгляду кандидатур приватних експертів;

- отримавши лист від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість проведення дослідження, суд першої інстанції не вжив жодних подальших заходів для з`ясування такої можливості в інших державних спеціалізованих установах;

- лише встановивши неможливість проведення експертизи у жодній з доступних державних установ, суд міг переходити до розгляду кандидатур приватних експертів. Суд обмежився єдиною спробою, що є недостатнім та свідчить про формальний підхід;

- судом не було з`ясовано до Бочкарьов Денис Олександрович до Державного реєстру оцінювачів і суб`єктів оціночної діяльності. При цьому, за твердженням апелянтів останній у такому реєстрі не значиться, що ставить під сумнів його компетентність саме у сфері оцінки майна;

- висновки Бочкарьова Дениса Олександровича неодноразово оскаржувалися учасниками інших судових проваджень, а суди призначали повторні або додаткові експертизи, що негативно характеризує його професійну репутацію та неупередженість;

- суд фактично поклав підготовку одного експертного висновку на двох різних, не пов`язаних між собою суб`єктів;

- сукупність встановлених фактів - монополізація значущих державних лотів, системні судові спори щодо достовірності оцінок, повторні виклики експертів до суду та їхня тісна корпоративна взаємодія, на переконання апелянтів, формує достатні підстави для сумніву у неупередженості висновків, виконаних ТОВ «Експертне агентство "Укрконсалт" та експертом Бочкарьовим Д.О.;

- суд першої інстанції, призначаючи експертизу, повністю проігнорував обґрунтовані клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 відкрито апеляційні провадження по справі №916/260/25 за апеляційними скаргами Товариства з обмежено відповідальністю "Мейсшип Каррі" та Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.06.2025, об`єднано їх в одне апеляційне провадження та призначено до сумісного розгляду на 30.07.2025.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційні скарги від позивача в якому останній просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що місцевий господарський суд не розглянув клопотання представника ПАТ «МВО «Оріон» про відкладення судового засідання не внаслідок його ігнорування, а через те, що воно надійшло до суду після проведення судового засідання.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, як стверджує позивач, суду не було надано доказів, що у запропонованих позивачем державних експертних установах є необхідні фахівці-оцінювачі за відповідною експертною спеціальністю. В той же час, позивачем надано до суду пропозиції та відповідні належні докази того, що запропоновані ним експерт та оцінювач мають відповідну необхідну експертну спеціальність та можуть провести судову комплексну оціночну економічну експертизу.

На переконання позивача, призначення судової комплексної оціночної економічної експертизи із залученням як судового експерта, так і суб`єкта оціночної діяльності є законним і обґрунтованим, оскільки це забезпечує всебічне, об`єктивне та професійне дослідження, яке необхідне для прийняття обґрунтованого судового рішення.

Заперечуючи проти доводів апелянтів, позивач також зазначає, що ані Законом України «Про судову експертизу», ані ГПК України не визначено пріоритет у здійсненні судово-експертної діяльності саме державними спеціалізованими установами. Суд не зобов`язаний встановлювати можливість або неможливість проведення експертизи у державних установах, а також не обмежений у тому, щоб доручити проведення експертизи приватним експертам.

Наголошує позивач й на тому, що Бочкарьов Денис Олександрович дійсно є відсутнім у Державному реєстрі оцінювачів і суб`єктів оціночної діяльності, оскільки він є експертом, а не суб`єктом оціночної діяльності. Натомість у даному реєстрі є ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт».

29.07.2025 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ТОВ "Мейсшип Каррі" про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано перебуванням єдиного представника Глиняної Галини Вікторівни , яка супроводжує дану у справу, у відпустці з 28.07.2025 року по 08.08.2025 рік, поза межами міста Одеса.

Розглянувши дане клопотання під час судового засідання від 30.07.2025, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Статтею 216 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Колегія суддів зазначає, що даному випадку позивачем не зазначено обставин, які з урахуванням приписів ч. 2 ст. 202 ГПК України є підставою для відкладення розгляду справи.

Так, за приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 76, 77 ГПК України).

Разом з тим, всупереч вищевказаним приписам ГПК України, ТОВ "Мейсшип Каррі" взагалі не надано доказів на підтвердження об`єктивної неможливості прибуття представника товариства у судове засідання суду апеляційної інстанції, зокрема перебування представника у відпустці, перебування поза межами міста тощо.

Судова колегія також наголошує на тому, що судом явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою, а в заяві про відкладення розгляду справи ТОВ "Мейсшип Каррі" не зазначає про наявність нових обставин, які мають бути дослідженні судом під час апеляційного перегляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, 30.07.2025 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" в якому останній просить залучити до матеріалів справи докази на підтвердження вчасного надсилання клопотання про відкладення судового засідання 23.06.2025 до суду першої інстанції, на спростування доводів позивача про те, що таке клопотання надійшло до суду першої інстанції після проведення судового засідання.

Під час судового засідання від 30.07.2025 представник ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" підтримав доводи та вимоги за апеляційними скаргами та наполягав на їх задоволенні.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги.

Враховуючи те, що явка представників учасників справи у судове засідання призначене на 30.07.2025 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

У п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що основними принципами господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку (ч. 7 ст. 4 ГПК України).

Згідно з пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Враховуючи положення п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України, в якій зазначено, що, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

За змістом наведених вище норм у поєднанні з приписами ст. 201 ГПК України господарський суд після відкриття судового засідання має надати оцінку усім відомим йому обставинам і причинам неявки учасників справи, відтак вирішити питання щодо наявності підстав для відкладення розгляду справи з дотриманням балансу процесуальних гарантій розумності строків розгляду справи судом та забезпечення прав особи на судовий захист і участь у своїй справі, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, рівності всіх учасників перед законом і судом.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.06.2025 було поновлено провадження у справі №916/260/25 та призначено підготовче засідання у справі на 23.06.2025 об 11:30.

Також, даною ухвалою вирішено викликати представників учасників справи у судове засідання призначене на 23.06.2025.

Статтею 6 ГПК України визначено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або із застосуванням засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з п.п.25-27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС) документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми "Електронний суд", якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням. Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС. До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються. Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.

Відповідно до пункту 28 Положення про ЄСІТС дата та час підписання документа в Електронному суді, а також дата та час його надсилання автоматично зберігаються і не підлягають корегуванню.

Отже, документи, які надаються до суду за допомогою підсистеми "Електронний суд", підписуються кваліфікованим електронним підписом особи, що надсилає такі документи до суду, із збереженнями дати та часу підпису.

Документи, що надійшли через Електронний суд, реєструються судами, іншими органами та установами в системі правосуддя в день їх надходження упродовж робочого дня або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та відповідними інструкціями з діловодства в судах чи в інших органах та установах у системі правосуддя (пункт 39 Положення про ЄСІТС).

Відправлення документа заявником та його отримання судом не обов`язково є одномоментною подією та може не збігатися у часі і для правильного обрахування строку визначальним є саме момент відправлення відповідного документа заявником за допомогою електронних засобів.

Ототожнення понять "час реєстрації" та "час подання процесуальних документів" є необґрунтованим.

У вирішенні процесуального питання - встановлення дати (часу) подання (пред`явлення) скарги/заяви до суду потрібно враховувати, коли саме таку скаргу/заяву подав заявник, а не коли її було отримано та зареєстровано судом.

Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №227/477/21, від 25.06.2024 у справи №908/3274/23, від 04.07.2024 у справі №908/3274/23.

Так, у відповідності до наданих ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" та наявних у матеріалах справи доказів, заява товариства про відкладення розгляду справи була доставлена до Господарського суду Одеської області через систему Електронний Суд - 23.06.2025 о 10:45.

Тобто, заява про відкладення розгляду справи, з обґрунтуванням неможливості прибуття представника ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" у судове засідання та доказами на підтвердження таких обставин, надійшла до суду першої інстанції до судового засідання, яке було призначено на 23.06.2025 об 11:30.

При цьому, судова колегія зазначає, що реєстрація такої заяви місцевим господарським судом лише 23.06.2025 о 12:06, як то відображено на штампі вхідної кореспонденції, не може свідчить про її несвоєчасне подання заявником, оскільки як вже було вказано вище та узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, визначення дати та часу подання заяви до суду пов`язується саме з моментом подання такої заяви, а не її реєстрацією судом.

Тому, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що розглядаючи справу у судовому засідання від 23.06.2025, суд першої інстанції взагалі не розглянув клопотання представника ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" про відкладення розгляду справи та не врахував наведених у ньому об`єктивних і поважних причин (тимчасову непрацездатність представника), які були підтверджені належними доказами, та відповідно зумовили неможливість прибуття представника у судове засідання.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що суд першої інстанції власною ухвалою від 13.06.2025 викликав представників учасників справи у судове засідання призначене на 23.06.2025, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, мав вирішити питання про відкладення розгляду справи, застосувавши відповідні процесуальні норми крізь призму загальних засад господарського судочинства, дотримання гарантій прав особи на участь у розгляді її справи, а також обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

Не дотримання таких загальних засад господарського судочинства, на переконання суду апеляційної інстанції, призвело до порушення прав учасника справи на надання пояснень, заперечень, міркувань щодо призначення у цій справі судової експертизи, пропонування питань, які мають бути поставленні на вирішення експерта, а також пропозицій щодо експертної установи, якій слід доручити проведення такого експертного дослідження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції гарантується «процесуальна» справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення ЄСПЛ «Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece» від 06.07.2010 № 54111/07).

Суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип «рівної зброї» («equality of arms») згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.

Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996).

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Дюлоранс проти Франції», «Донадзе проти Грузії»).

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Таким чином, з урахуванням наведеного та керуючись зазначеними приписами, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що встановлені обставини обмеження права учасника даної справи при вирішенні питання про призначення судової експертизи, а також суб`єкта якому має бути доручено її проведення, є безумовною підставою для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 у даній справі.

Вирішуючи питання щодо призначення у справі судової експертизи, а також установи якій слід доручити її проведення, колегія суддів зазначає таке.

Так, судова колегія наголошує на тому, що зі змісту апеляційних скарг та пояснень наданих представником ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" під час судового засідання вбачається, що відповідачами не заперечується сам факт необхідності проведення у цій справі експертного дослідження, а також не оспорюється перелік питань, які мають бути поставленні на вирішення експерта, а тому судом апеляційної інстанції лише вирішується питання щодо визначення експертної установи, якій слід доручити проведення відповідного дослідження.

За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Тобто, експертиза призначається, за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з частинами 2, 3 ст.99 ГПК у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Частиною 1 ст.100 ГПК передбачено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу (ч.2 ст.100 ГПК).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч.5 ст.100 ГПК).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

- науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

- науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

- експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом (ст. 9 Закону України «Про судову експертизу»).

За приписами ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з п. 1.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (далі - Інструкція) експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3505/5 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за №1431/20169, з дотриманням строків проведення експертиз, встановлених пунктом 1.13 цього розділу.

Так, у даному випадку, позивач пропонував доручити проведення судової експертизи експерту Бочкарьову Д.О. та оцінювачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертне агентство «Укрконсалт».

На підтвердження повноважень даних осіб на вирішення питань поставлених на вирішення експерта, позивачем надано картку атестованого судового експерта Бочкарьова Д.О. в якій вказано, що останній не є фахівцем державної спеціалізованої установи та проводить експертизи такого виду: економічна, бухгалтерського та податкового обліку, фінансово-господарської діяльності, фінансово-кредитних операцій, а також сертифікат суб`єкта оціночної діяльності виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертне агентство «Укрконсалт».

На вирішення експерта пропонувалось поставити питання:

- яка дійсна ринкова вартість 1 (однієї) акції у складі пакету загальною кількістю 100 % від статутного фонду (капіталу) Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" станом на 22.10.2024?

Колегія суддів зазначає, що повертаючи без виконання матеріли справи до суду першої інстанції, Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повідомив, що встановлення ринкової вартості акцій, часток у статутному капіталі (фонді) господарських товариств або інших корпоративних прав проводиться на засадах незалежної оцінки, яка здійснюється суб`єктом оціночної діяльності (незалежним оцінювачем) відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Для вирішення поставленого судом питання необхідні фахівці-оцінювачі за експертною спеціальністю 2.1 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім права на об`єкти інтелектуальної власності)».

Втім, позивачем не надано, а наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що судовий експерт Бочкарьов Д.О. має відповідну кваліфікацію та є фахівцем-оцінювачем за відповідною експертною спеціальністю. Натомість, як вже було вказано вище, останній є фахівцем у сфері проведення саме економічних експертиз.

Щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертне агентство «Укрконсалт», колегія суддів зазначає, що дане товариство взагалі не є експертною установою, яка провадить судову-експерту діяльність у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про судову експертизу».

Отже, надані позивачем документи підтверджують кваліфікацію двох окремих і непов`язаних суб`єктів: фізичної особи - судового економічного експерта, та юридичної особи - суб`єкта оціночної діяльності.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності трудових чи договірних відносин між судовим експертом Бочкарьовим Д.О. та ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт».

Наведене, на переконання колегії суддів, унеможливлює призначення судової експертизи запропонованим позивачем особами, оскільки судовий експерт Бочкарьов Д.О. не має відповідної кваліфікація для проведення такого виду дослідження, а ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт» не є експертною установою.

Судова колегія також наголошує на тому, що п.5 ст. 100 ГПК України визначено, що в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Однак, у даному випадку, з огляду на те, що ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт» не є експертом, це унеможливлює відповідне попередження останнього про кримінальну відповідальність, та як наслідок, може становити порушення порядку призначення судової експертизи.

Вирішуючи питання щодо експертної установи, якій слід доручити проведення експертного дослідження у цій справи, колегія суддів враховує таке.

Як вже було вказано вище, ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2025 у цій справі призначено судову комплексну оціночну економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Однак, Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України повідомив суд, що проведення запитуваного виду експертизи неможливе через відсутність необхідних фахівців-оцінювачів, а тому ухвалу суду залишено без виконання.

В свою чергу, відповідачами під час розгляду справи у суді першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду справи, висловлювались пропозиції щодо доручення проведення судової експертизи, зокрема Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Як вбачається з відомостей з офіційного веб-сайту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, до видів експертиз, які проводяться вказаною експертною установою належить, зокрема й економічні, оціночні, товарознавчі тощо.

З огляду на таке, колегія суддів вважає за можливе доручити проведення судової комплексної оціночної економічної експертизи у цій справі Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на остаточний висновок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, оскаржувана ухвала скасуванню із прийняттям нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційні скарги задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.06.2025 по справі №916/260/25 скасувати.

3. Призначити у справі №916/260/25 судову комплексну оціночну економічну експертизу.

4. Проведення судової комплексної оціночної економічної експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

5. На вирішення судової комплексної оціночної економічної експертизи поставити наступне питання: Яка дійсна ринкова вартість 1 (однієї) акції у складі пакету загальною кількістю 100 % від статутного фонду (капіталу) Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об`єднання "Оріон" (65098, м.Одеса, вул. Житомирська, 6; ) станом на 22.10.2024?

6. Витрати по оплаті судової експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінстрой".

7. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

8. Експертний висновок після проведення експертного дослідження представити Господарському суду Одеської області.

9. Провадження у справі №916/260/25 зупинити до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області.

10. Матеріали справи №916/260/25 надіслати на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.08.2025.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.