ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

"29" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/2335/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Базака А.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за участю:

ОСОБА_1

представниці ОСОБА_1 - адвокатки Цимбал А.А.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд прийняти заяву до розгляду, відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича.

У своїй заяві та доданих до неї документах ОСОБА_1 зазначає про те, що він не є фізичною особою-підприємцем; має прострочені зобов`язання перед кредиторами на загальну суму основного боргу 1087740,78 грн, з яких 762125,16 грн - прострочений борг, 125 989,88 грн - неустойка; не працевлаштований.

Також у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає про те, що він не має у власності нерухомого майна, водночас, має у власності транспортний засіб.

Крім того, ОСОБА_1 надає заяву арбітражного керуючого Бігдана Олексія Антоновича про згоду на участь у справі в якості керуючого реструктуризацією, а також договір про оплату основної винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому № 48 від 22.05.2025, укладений із арбітражним керуючим Бігданом О.А. та ОСОБА_1 у місті Києві, умовами якого передбачено, що станом на день укладання даного договору повна сума авансування винагороди арбітражному керуючому за три місяці виконання повноважень керуючого реструктуризацією становить 45420,00 грн; сторони обумовили, що оплата послуг з виконання повноважень керуючого реструктуризацією протягом трьох місяців, відстрочується до моменту реалізації майна боржника, а у разі відсутності майна у боржника - з моменту його призначення на вказані реквізити арбітражного керуючого.

Ухвалою суду від 14.07.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання у справі призначено на 29.07.2025. Викликано для участі у судовому засіданні особисто ОСОБА_1 для надання пояснень щодо заяви про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність. Ухвалено заявнику - ОСОБА_1 до дати підготовчого засідання надати суду: документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 Кодексом України з питань банкрутства, зокрема, розбірливі та належним чином засвідчені копії первинних документів (кредитних договорів), які підтверджують зазначену кредиторську заборгованість, вимоги про погашення боргу тощо; додаткові докази, які свідчать про його неплатоспроможність (за наявності). Попереджено ОСОБА_1 , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

21.07.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 16845) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження заявлених вимог.

ОСОБА_1 та його представниця у судовому засіданні 29.07.2025 надали пояснення; заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність підтримали в повному обсязі.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

В частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вказує на те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд зазначає, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішуються судом залежно від конкретних обставин справи.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 117 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про прийняття заяви до розгляду, в якій зазначається дата підготовчого засідання, яке має відбутися не пізніше 15 робочих днів з дня постановлення ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд здійснив усі необхідні дії для надання заявнику достатнього часу в умовах воєнного стану для реалізації своїх прав, а також беручи до уваги строковий характер проведення підготовчого засідання суду, суд у судовому засіданні 29.07.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення у даному судовому засіданні.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Преамбула Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; наявні ознаки загрози неплатоспроможності.

Право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх підстав, передбачених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 926/2987-б/20.

Тобто для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх трьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20.

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Частиною 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено перелік документів, які мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме: довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях; копія трудової книжки (за наявності); відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічний порядок проведення та мета підготовчого засідання визначені положеннями ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, яка регулює питання відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб.

Зокрема, абзацом 1 частини 1 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питання наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог за станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів.

Поряд із цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами.

Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексом України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

У конкретизованому списку кредиторів ОСОБА_1 зазначив про наявність заборгованості перед наступними кредиторами: ТОВ "ФК "Топ1", ТОВ "Йота інвест", ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", ТОВ "ФК "Авіра груп", ТОВ "Містер мані", ТОВ "ФК "Просто кредит", ТОВ "Фінтаргет", ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", ТОВ "Технофінанс", ТОВ "Стар файненсі груп", ТОВ "ФК "Нові кредити", ТОВ "ФК "Тайгер фінанс", ТОВ "Сіроко фінанс", ТОВ "Авентус Україна", ТОВ "ФК "Кіф", ТОВ "Мілоан", ТОВ "Укр кредит фінанс", ТОВ "Смартівей Юкрейн", ТОВ "Кредитпромінвест", ТОВ "ФК "Просто кредит", ТОВ "ФК "Процент", ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "ФК "Незалежні фінанси", ТОВ "Лінеура Україна", ТОВ "Слон Кредит", ТОВ "Селфі Кредит", ТОВ "Універсал Банк", АТ "ПУМБ", АТ "Райффайзен Банк", ТОВ "ФК "Гвадіана", АТ КБ "ПриватБанк".

Зобов`язання перед кредиторами, на погляд ОСОБА_1 , підтверджуються, зокрема, кредитною історією, що складена Українським бюро кредитних історій і кредитними договорами, надаючи оцінку яким, суд зазначає наступне.

Нормами Кодексу України з процедур банкрутства на фізичну особу-боржника покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також з тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Стандарт доказування "достатність доказів" було виключено із ГПК України, водночас, у справах про неплатоспроможність фізичної особи господарський суд враховує, окрім належності та допустимості, також достатність поданих боржником доказів для підтвердження та доведення обставин неплатоспроможності чи її загрози, як підстави для відкриття провадження у такій справі.

У цьому контексті суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, оскільки цей звіт може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредитного звіту є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

За таких обставин, кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності підтвердження та розміру грошових вимог в силу статті 77 ГПК України, якою передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 909/937/21, від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.

Суд зауважує на тому, що по низці вказаних кредиторів сума боргу, зазначена заявником, є відмінною від розміру заборгованості, зазначеній у довідках відповідних юридичних осіб:

- перед ТОВ "ФК "Топ1" сума боргу вказана заявником у розмірі 18258,00 грн, разом із тим, згідно з довідкою ТОВ "ФК "Топ1" № 922/25-вих від 25.04.2025 сума боргу складає 51 882,26 грн;

- перед ТОВ "ФК "Авіра груп" сума боргу вказана заявником у розмірі 13184,00 грн, водночас, відповідно до довідки ТОВ "ФК "Авіра груп" №06/05-1а від 06.05.2025 сума боргу становить 31 184,00 грн;

- перед ТОВ "Містер мані" сума боргу вказана заявником у розмірі 16200,00 грн, разом із тим, згідно з довідкою ТОВ "Містер мані" № 2025/04-142 від 27.04.2025 сума боргу складає 16 500 грн;

- перед ТОВ "Стар файненсі груп" сума боргу вказана заявником у розмірі 29282,00 грн, водночас, відповідно до довідки ТОВ "Стар файненсі груп" від 28.04.2025 сума боргу становить 28094,00 грн;

- перед ТОВ "ФК "Тайгер фінанс" сума боргу вказана заявником у розмірі 26022,34 грн, разом із тим, згідно з довідкою ТОВ "ФК "Тайгер фінанс" від 25.04.2025 сума боргу складає 23 576,26 грн;

- перед ТОВ "Укр кредит фінанс" сума боргу вказана заявником у розмірі 58703,40 грн, водночас, відповідно до розрахунку ТОВ "Укр кредит фінанс" сума боргу становить 56 303,40 грн;

- перед ТОВ "Смартівей Юкрейн" сума боргу вказана заявником у розмірі 30718,69 грн, разом із тим, згідно з довідкою ТОВ "Смартівей Юкрейн" від 01.05.2025 №01042025/1 сума боргу становить 30717,44 грн;

- перед ТОВ "ФК "Процент" сума боргу вказана заявником у розмірі 27443,75 грн, водночас, відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "Процент" сума боргу становить 20349,00 грн;

- перед ТОВ "Споживчий центр" сума боргу вказана заявником у розмірі 30910,17 грн, разом із тим, згідно з довідкою ТОВ "Споживчий центр" від 30.04.2025 сума боргу становить 39710,17 грн;

- перед ТОВ "Лінеура Україна" сума боргу вказана заявником у розмірі 6749,96 грн, водночас, відповідно до довідки ТОВ "Лінеура Україна" від 24.04.2025 сума боргу становить 10674,05 грн;

- перед ТОВ "Слон Кредит" сума боргу вказана заявником у розмірі 49949,92 грн, натомість, згідно з довідкою ТОВ "Слон Кредит" від 25.04.2025 сума боргу складає 45749,93 грн;

- перед ТОВ "Селфі Кредит" сума боргу вказана заявником у розмірі 91792,94 грн, водночас, відповідно до довідки ТОВ "Селфі Кредит" від 01.05.2025 №1659 сума боргу становить 97324,44 грн;

- перед АТ "ПУМБ" сума боргу вказана заявником у розмірі 17773,42 грн, натомість, згідно з розрахунком АТ "ПУМБ" сума боргу станом на 28.04.2025 складає 18358,73 грн.

Також заявником було отримано відмову, зокрема, від АТ "Райффайзен Банк", ТОВ "Алекскредит", ТОВ "Технофінанс", ТОВ "Авентус Україна" у наданні відомостей про розмір заборгованості.

Разом із тим, клопотання про витребування доказів у порядку ст.81 ГПК України, у зв`язку з неможливістю самостійного отримання, ОСОБА_1 не заявлялося.

Крім того, по двом юридичних осіб, зазначеним заявником як кредиторами, а саме - ТОВ "Універсал Банк" та АТ КБ "ПриватБанк" Григоренко В.О. вказав суму боргу - 0,00 грн, натомість, доказів на підтвердження наявності підстав для включення зазначених осіб (із сумою заборгованості 0,00 грн) у список кредиторів заявник не надав.

Заборгованість заявника, яка зазначена в конкретизованому списку кредиторів, в повній мірі не підтверджена первинними документами, а надані відомості та документи містять суперечливі дані, що позбавляє суд можливості встановити наявність кредиторської заборгованості, її дійсний розмір та складові.

Суд звертає увагу на те, що до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Виходячи зі встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що заявником належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень ст. ст. 76-79 ГПК України, не доведено наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників у справі про банкрутство), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає за необхідне у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відмовити.

Також суд зауважує на тому, що згідно з ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 01 серпня 2025 року.

Суддя Усатий В.О.