ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Справа №926/101/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук О.І. Матущака,

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.,

розглянувши апеляційну Національної служби здоров`я України б/н від 19.05.2025 (вх. № 01-05/1513/25 від 19.05.2025)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 08.05.2025 (повний текст рішення складено 09.05.2025, м. Чернівці, суддя В.В. Дутко)

у справі № 926/101/25

за позовом Національної служби здоров`я України, м. Київ

до відповідача обласного комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня, м. Чернівці

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державна аудиторська служба України, м. Київ

про стягнення грошових коштів у сумі 1 757 0962,42 грн.,

за участю представників:

від позивача: Плаксій В.В.; Зінченко І.Ю.;

від відповідача: Іванюк О.О.; Іванюк Б.О.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебувала справа №926/101/25 за позовом Національної служби здоров`я України до обласного комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державна аудиторська служба України про стягнення грошових коштів у сумі 17570962,42 грн.

Ухвалою від 24.04.2025 позовну заяву залишено без розгляду.

29.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Іванюк Б.О. надійшла заява про компенсацію здійснених відповідачем витрат у зв`язку з розглядом справи, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою від 08.05.2025 заяву представника обласного комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. задоволено. Стягнуто з Національної служби здоров`я України на користь комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Місцевий господарський суд, проаналізувавши фактичний обсяг наданих адвокатами послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, враховуючи заперечення представника позивача, дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано заявив до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн, які з огляду на встановлену судом необґрунтованість дій позивача підлягають стягненню з останнього.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 08.05.2025 Національна служба здоров`я України звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 19.05.2025 (вх. № 01-05/1513/25 від 19.05.2025) у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 08.09.2025 року № 926/101/25 про стягнення з Національної служби здоров`я України витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. Відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги покласти на Обласне комунальне некомерційне підприємство «Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня».

Скаржник вказує, що стягнення з позивача компенсації понесених учасником справи витрат, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому закриттям провадження у справі або залишенням його без розгляду.

Так, на переконання апелянта, саме по собі звернення з позовом до суду та не забезпечення позивачем явки у судове засідання особисто чи свого представника не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Разом з тим, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред` явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Cкаржник зазначає, що під час розгляду справи судом жодні дії позивача не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання з боку позивача своїми процесуальними правами.

У судове засідання 23.07.2025 з`явився представник позивача, надав пояснення.

У судове засідання 23.07.2025 з`явився представник відповідача, надав пояснення.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

У провадженні Господарського суду Чернівецької області перебувала справа №926/101/25 за позовом Національної служби здоров`я України до обласного комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державна аудиторська служба України про стягнення грошових коштів у сумі 17570962,42 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 24 квітня 2025 року позовну заяву Національної служби здоров?я України залишено без розгляду.

Позовну заяву Національної служби здоров??я України було залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 226ГПК України, у з?язку з тим, що представник позивача у судове засідання, що мало місце 24.04.2025 не з?явився, про причини неявки своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без участі представника до суду не подавав і подальший розгляд справи без участі позивача неможливий.

В подальшому, 29.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Іванюк Б.О. надійшла заява про компенсацію здійснених відповідачем витрат у зв`язку з розглядом справи, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5-ти днів після винесення судом рішення по суті справи. При цьому, у прохальній частині відзиву відповідач просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50 000,00 грн. та надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 50 000,00 грн.

Таким чином, при поданні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відповідачем дотримано ч. 8 ст.129 ГПК України, оскільки подано докази понесення судових витрат в межах встановленого п`ятиденного строку після постановлення ухвали від 24.04.2025 у справі №926/101/25.

Колегія суддів зазначає, що у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.

Так, відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням ч.5 ст. 130 ГПК України має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).

Господарський суд Чернівецької області в оскаржуваній додатковій ухвалі від 08 травня 2025 року провів оцінку дій позивача на предмет обгрунтованості/необґрунтованості, як таких,що зумовили залишення позову без розгляду.

Так, суд першої інстанції зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез?явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з?явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез?явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі №916/3616/15 дійшла висновку, що положення ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Також об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 виклала висновок щодо застосування п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, вказавши, зокрема, що правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, навіть у тих випадках, коли його явка визнана судом необов`язковою і наслідки неявки не роз`яснювалися.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні приписами ст.ст. 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з обов`язком такої особи подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності (відповідний висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено у постановах від 05.06.2020 у справі №910/16978/19, від 16.10.2020 у справі №910/8816/19).

Таким чином, неявка повноважного представника позивача у судове засідання, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки, можуть кваліфікуватися як необґрунтовані у розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2022 у справі № 910/12184/20.

З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання 24.04.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою по доставку електронного листа від 03.04.2025, однак не з`явився для участі в судовому засіданні, не повідомив суд про поважні причини своєї неявки та не надав належним чином оформленої заяви про розгляд справи за його відсутності.

Така поведінка позивача була розцінена Господарським судом Чернівецької області як необґрунтовані дії у розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України, про що вказано у оскаржуваній додатковій ухвалі.

Відтак, суд першої інстанції, слідуючи правовій позиції Великої Палати Верховного Суду наведеній у Постанові від 18.12.2024 у справі №921/357/20, згідно встановлених обставин справи оцінив дії позивача на предмет їх обгрунтованості/необґрунтованості, та правомірно встановив, що саме необґрунтовані дії позивача у вигляді неявки в судове засідання без повідомлення суду поважної причини такої неявки, за відсутності заяви про розгляд справи за відсутності такого представника, що фактично перешкоджало подальшому розгляду справи, призвели до залишення позовної зави Національної служби здоров?я України без розгляду.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Проте реалізація такого права позивачем у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним в якості відповідача.

Тобто отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав був змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Разом з тим, щодо розміру витрат відповідача на правничу допомогу, колегія суддів вказує наступне.

Згідно з приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, відповідно до пункту 1.2 Договору про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, зокрема представляти права та законні інтереси Клієнта у справі №926/101/25 у Господарському суді Чернівецької області, Західному апеляційному господарському суді, Верховному Суді з усіма правами відповідача, які передбачені Господарським процесуальним Кодексом України.

Розділом 4 вказаного договору передбачено умови щодо гонорару адвоката.

У пункті 4.2 Договору про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року сторони погодили встановити розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги передбаченої п. 1.2 даного Договору у твердій грошовій сумі в розмірі 99900 грн 00 коп.

Підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 Договору про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року передбачено, що за надання правової (правничої) допомоги по п. 1.2 Договору в суді І-ої інстанції Клієнт сплачує Адвокатові гонорар у розмірі 50 000 грн 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.). Оплата гонорару, встановленого цим пунктом, здійснюється у формі передоплати протягом 3-х робочих днів з моменту підписання Договору.

Згідно пунктом 4.4. Договору про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року вартість гонорару визначена з урахуванням обов`язку адвоката щодо залучення до сумісного виконання доручення клієнта іншого адвоката згідно із пунктом 6.2 цього договору.

Відповідно до пункту 6.2 Договору про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року, адвокатом Іванюком О.О. при наданні правової допомоги за цим договором залучено до сумісного надання правової допомоги адвоката Іванюк Богдану Олександрівну на підставі Партнерського договору №1 від 22.01.2025 року.

Пунктом 1.1 Партнерського договору №1 від 22.01.2025 року визначено, що в порядку і на умовах, визначених цим Договором, Сторона-1 (адвокат Іванюк О.О.) залучає Сторону-2 (адвоката Іванюк Б.О.) для надання професійної правничої допомоги Клієнту, з яким у Сторони-1 укладено договір про надання правничої допомоги, а Сторона 2 зобов`язується надати професійну правничу допомогу Клієнту Сторони 1 в необхідному обсязі.

Згідно пункту 1.3 Партнерського договору №1 від 22.01.2025 року з метою надання професійної правничої допомоги Сторона-2 укладає з Клієнтом Сторони-1 окремий договір про надання правової допомоги з урахуванням вимог цього партнерського Договору та Договору про надання правової допомоги, укладеного між Стороною-1 та Клієнтом.

У пункті 3.1. Партнерського договору №1 від 22.01.2025 року встановлено, що розрахунки за вказаним партнерським Договором здійснюються шляхом сплати Стороною -1 гонорару Стороні-2 за надання професійної правничої допомоги Клієнту Сторони погодили встановити розмір гонорару Сторони-2 за надання правової допомоги Клієнту Сторони-1 у розмірі 50% від гонорару, що сплачується Клієнтом Стороні-1 (пункт 3.2 Партнерського договору №1 від 22.01.2025 року).

На виконання вимог пункту 1.3 Партнерського договору №1 від 22.01.2025 року адвокатом Іванюк Б.О. укладено Договір про надання правової допомоги №23-01/2025 від 23.01.2025 року.

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги №23-01/2025 від 23.01.2025 року предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, зокрема представляти права та законні інтереси Клієнта у справі №926/101/25 у Господарському суді Чернівецької області, Західному апеляційному господарському суді, Верховному Суді з усіма правами відповідача, які передбачені Господарським процесуальним Кодексом України. (код ДК 021-20-8 Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва).

Згідно пунктів 1.2-1.3 Договору про надання правової допомоги №23-01/2025 від 23.01.2025 року вказаний Договір укладено з урахуванням партнерського договору №1 від 22.01.2025, укладеного між адвокатом Іванюком О.О. та адвокатом Іванюк Б.О., та не може суперечити його положенням.

Клієнт погоджується, що правова допомога із комплексного правового супроводу питання, пов`язаного із представництвом інтересів клієнта у справі №926/101/25, надається адвокатом Іванюк Б.О., правовідносини з яким врегульовані цим договором, а також адвокатом Іванюком О.О., правовідносини з якою врегульовані договором №22/2025 від 22.01.2025 року.

У пунктах 4.1-4.3 Договору про надання правової допомоги №23-01/2025 від 23.01.2025 року сторони погодили, що вартість наданої Клієнту адвокатом правової допомоги включена у вартість правової допомоги, що визначена п. 4.1. договору про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року, укладеного з адвокатом Іванюком О.О.

За цим договором у Клієнта не виникає додаткових обов`язків по оплаті адвокату правової допомоги, не визначених договором про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року. Оплата за сумісно надану правову допомогу здійснюється Клієнтом виключно на умовах, визначених договором про надання правової допомоги №22/2025 від 22.01.2025 року.

Доказами обсягів наданих послуг адвокатом Іванюк О.О. є акт приймання передачі наданих послуг від 24 квітня 2025 року та детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом Іванюком О.О.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом Іванюком О.О. надані наступні послуги:

1.Вивчення матеріалів справи, ознайомлення з Актом ревізії та додатком до нього, поясненнями третіх осіб;

2.Вивчення законодавства та судової практики;

3.Підготовка заперечення у справі №926/101/25;

4.Участь в судовому розгляді справи, присутність та виступи у судових засіданнях, які відбулися 11.02.2025, 12.03.2025, 17.03.2025, 02.04.2025, 24.04.2025.

Доказами обсягів наданих послуг адвокатом Іванюк Б.О. є акт приймання передачі наданих послуг від 24 квітня 2025 року та звіт наданих послуг адвокатом Іванюк Б.О.

Відповідно до звіту наданих послуг адвокатом Іванюк Б.О., надані наступні послуги:

1.Вивчення матеріалів справи, ознайомлення з Актом ревізії та додатком до нього, поясненнями третіх осіб;

2.Вивчення законодавства та судової практики;

3.Підготовка відзиву на позовну заяву та додатків до нього у справі №926/101/25;

4.Оплата послуг нотаріуса за посвідчення письмових пояснень Тесліцького О.К., Знак О.Р.

5.Участь в судовому розгляді справи, присутність та виступи у судових засіданнях, які відбулися 11.02.2025, 12.03.2025, 17.03.2025, 24.04.2025.

Так, місцевий суд, проаналізувавши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, враховуючи заперечення представника позивача, дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано заявив до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн, однак колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, згідно із положеннями частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 Господарського процесуального кодексу України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо. (Постанова Верховного суду від 22.02.2024 № 910/9714/22).

Колегія суддів дослідивши обсяг виконаних робіт представником відповідача по наданню правової допомоги у суді першої інстанції у даній справі, дійшла висновку, що витрати на правову допомогу є завищеними та неспівмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, і у зв`язку з цим, вони не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру.

Так, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в розмірі 15 000, 00 грн за розгляд справи судом першої інстанції.

Таким чином, в ході здійснення апеляційного провадження у цій справі доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду зазначає, що ухвала Господарського суду Чернівецької області від 08.05.2025 у справі № 926/101/25 не ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підлягає частковому скасуванню.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи усе вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Чернівецької області від 08.05.2025 у справі № 926/101/25 в порядку статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє частково апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ :

1.Апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України б/н від 19.05.2025 (вх. № 01-05/1513/25 від 19.05.2025) задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 08.05.2025 у справі №926/101/25 скасувати частково, прийняти нове рішення, яким:

Заяву представника обласного комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Національної служби здоров`я України (04073, м.Київ, провул. Степана Бандери, буд.19, ) на користь комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня (58000, м.Чернівці, вул.Руська, 207 А, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

3. Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня (58000, м.Чернівці, вул.Руська, 207 А, ) на користь Національної служби здоров`я України (04073, м.Київ, провул. Степана Бандери, буд.19, ) 1695, 40 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

4.Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2025.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак