ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 липня 2025 р. Справа № 902/618/24

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Багулова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Павер Інжинірінг" (вул. Кудрявська, 13-19, м. Київ, 04053; )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс" (вул. Коцюбинського, 62, с.Павлівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22436; )

про банкрутство

за участю :

арбітражний керуючий Забарін А.Ф. (в режимі відеоконференцзв`язку)

від ТОВ "Павер Інжинірінг": Мужик Л.І. (в режимі відеоконференцзв`язку)

від ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" : Кушнір С.В. (в режимі відеоконференцзв`язку)

В С Т А Н О В И В :

В проваджені суду перебуває справа № 902/618/24 за заявою ТОВ "Павер Інжинірінг" до ТОВ "Олвінтекс" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Постановою суду від 28.05.2025 року боржника визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Забаріна А.Ф..

30.05.2025 року до суду від ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" надійшла заява б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) про визнання кредиторських вимог до боржника в розмірі 495 105,92 грн у справі № 902/618/24.

Ухвалою суду від 03.06.2025 року призначено заяву ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24 до розгляду в судовому засіданні на 09.07.2025 року.

Разом з тим, ухвалою суду від 09.07.2025 року призначено заяву ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24 до розгляду в судовому засіданні на 28.07.2025 р. о 10:00 год..

Також, ухвалою суду від 22.07.2025 року ухвалено забезпечити участь представника ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" адвоката Кушніра С.В. у судовому засіданні, яке призначено на 28.07.2025 р. о 10:00 год. та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/618/24, в приміщенні Господарського суду Вінницької області з використання підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

На визначену дату - 28.07.2025 року в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явились представники ініціюючого кредитора, ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" та ліквідатор боржника.

Також, судом встановлено, що 28.07.2025 року до суду від арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. через систему "Електронний суд" надійшло повідомлення № 02-4/411 від 25.07.2025 року про розгляд вимог кредитора у справі № 902/618/24.

В ході розгляду справи, представник ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" надав пояснення по суті поданої кредиторської заяви.

Ліквідатор боржника повідомив суд, що визнає вказані грошові вимоги частково.

Представник ініціюючого кредитора поклався на розсуд суду щодо кредиторської заяви ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК".

Суд, розглянувши вказану вище кредиторську заяву, заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

За змістом заяви ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" б/н від 30.05.2025 року, Боржник, має прострочену заборгованість перед Кредитором, що виникла на підставі договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024 від 15.04.2024 р. (далі - договір), строк погашення якої настав після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до пункту 1.1. договору, Сторони встановили, що Кредитор передає у користування Боржнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується "безвідсоткова поворотна фінансова допомога"), а Боржник зобов`язується повернути отриману безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.

Розділом 3 Договору, сторони визначили, що безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок останнього.

Безвідсоткова поворотна фінансова допомога вважається переданою Боржнику з дати зарахування коштів на поточний рахунок останнього.

Безвідсоткова поворотна фінансова допомога може бути перерахована як повністю, так і частинами.

На виконання умов договору, Кредитор перерахував на банківський рахунок Боржника поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в загальному розмірі 359 100 грн 00 коп., що підтверджується платіжними інструкціями, що додані до цієї заяви, а саме: № 237 від 22.04.2024 на суму 15 000,00 грн, № 239 від 23.04.2024 на суму 5 000,00 грн, № 3047 від 25.04.2024 на суму 281 000,00 грн, № 275 від 29.04.2024 на суму 5 000,00 грн, № 288 від 03.05.2024 на суму 20 000,00 грн, № 433 від 21.05.2024 на суму 5 000,00 грн, № 515 від 27.05.2024 на суму 10 000,00 грн, № 541 від 31.05.2024 на суму 13 000,00 грн, № 3107 від 25.06.2024 на суму 2 000,00 грн, № 3145 від 05.07.2024 р. на суму 3 100,00 грн, із призначенням платежу : надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №15042024/ф від 15.04.2024 р..

Водночас, відповідно до пункту 4.1. договору, безвідсоткову поворотну фінансову допомогу Боржник зобов`язаний повернути Кредитору в строк до 01 квітня 2025 року.

Однак, Боржник всупереч умовам вищевказаного договору та взятих на себе договірних зобов`язань в порушення строків виконання грошових зобов`язань, допустив прострочення виконання таких зобов`язань строк виконання, яких настав.

Таким чином, грошові кошти Кредитору не повернуті, а тому основна заборгованість складає 359 100 грн 00 коп..

Поряд з цим, відповідно до п. 6.3. договору, у разі прострочення строків повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги або її частини відповідно до строків визначених в п. 4.1. Боржник сплачує Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного виконання Боржником своїх зобов`язань.

Як наслідок Кредитором було нараховано пеню в сумі 17 689 грн 36 коп. на вказану основну заборгованість (розрахунок додано до цієї заяви).

Також, відповідно до пункту 6.4. договору, при простроченні строків повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги або її частини більше ніж на п`ять календарних днів Боржник додатково до пені визначеної в п. 6.3. зобов`язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 25 відсотків від суми неповерненої або несвоєчасно поверненої фінансової допомоги.

Кредитор застосував до Боржника, такий штраф та нарахував 89 775 грн 00 коп., (розрахунок штрафу: 359 100,00 / 100 х 25).

Крім того, пунктом 6.5. Сторони встановили, що відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, Боржник зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 35 відсотків річних від простроченої (неоплаченої, неповернутої) поворотної фінансової допомоги.

Кредитор нарахував 35 відсотків річних від простроченої (неповернутої) поворотної фінансової допомоги в сумі 19 971 грн 86 коп. та інфляційні втрати в розмірі - 2 513 грн 70 коп. (розрахунки додані до цієї заяви).

Також, у заяві повідомлено, що вимоги Кредитора не забезпечені заставним майном та Кредитор не має заінтересованості стосовно Боржника.

На підставі викладеного, Заявник просить суд визнати кредиторські вимоги ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" в загальному розмірі 495 105 грн 92 коп. з яких : сума 359 100 грн 00 коп. основного боргу, 17 689 грн 36 коп. сума пені, 89 775 грн 00 коп. сума 25 % штрафу, 19 971 грн 86 коп. сума 35 відсотків річних, 2 513 грн 70 коп. сума інфляційних втрат та 6 056 грн 00 коп. сума судового збору.

Наведені у заяві обставини підтверджені відповідними письмовими доказами.

Згідно повідомлення арбітражного керуючого Забаріна А.Ф. № 02-4/411 від 25.07.2025 року про розгляд вимог кредитора у справі № 902/618/24, 25.07.2025 в Електронному суді розміщено відповідь ПАТ "АБ УКРГАЗБАНК" з додатками (виписками з банківських рахунків боржника), яка була надана на виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 04.07.2025 у справі № 902/618/24.

З метою повного та всебічного розгляду вимог кредитора ліквідатором боржника було проаналізовано відповідні виписки з банківського рахунку ТОВ "Олвінтекс" та підтверджено обставину перерахування ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" на користь ТОВ "Олвінтекс" грошових коштів в сумі 359 100,00 грн.

При цьому, обставина повернення боржником фінансової допомоги на користь ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" підтверджена не була.

Таким чином, зазначена Заявником сума боргу в сумі 359 100,00 грн (4 черга) визнається ліквідатором боржника в повному обсязі.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Отже, згідно викладеного у повідомленні розрахунку, сума пені за період з 02.04.2025 по 27.05.2025 (56 днів) становить 17 079,39 грн - 6 черга та сума штрафу становить 89 775,00 грн - 6 черга.

Також, відповідно до вказаних у повідомленні розрахунків, сума інфляції за період з 02.04.2025 по 30.04.2025 (квітень 2025 - заявлений кредитором період) становить 2 513,70 грн - 4 черга; сума 35 % річних за період з 02.04.2025 по 27.05.2025 (56 днів) становить 19283,18 грн - 6 черга.

За таким умов, на переконання ліквідатора боржника, наявні правові підстави для визнання грошових вимог ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" в сумі 487 751,27 грн, з яких : 359 100,00 грн (основне зобов`язання), 2 513,70 грн (індекс інфляції) - 4 черга; 17 079,39 грн (пеня), 89 775,00 грн (штраф), 19 283,18 грн (35 % річних) - 6 черга.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 27.11.2024 року у справі № 910/6555/21, визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (відповідний висновок наведений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2021 у справі №916/4181/14).

Виходячи з вимог КУзПБ обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у постановах від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі №904/10198/15).

При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги, адже законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Водночас, покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора кореспондує його праву на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18).

Відтак, саме на кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора (постанови Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі №902/1406/15).

Натомість обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (подібні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20, від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21, від 27.02.2024 у справі № 902/1406/15).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 15.04.2024 року між ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" (Кредитор) та ТОВ "Олвінтекс" (Боржник) був укладений договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф, яким передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор передає у користування боржнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується "безвідсоткова поворотна фінансова допомога"), а Боржник зобов`язується повернути отриману безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк (п. 1.1.).

Пунктами 2.1., 3.1., 4.1., 7.1., 7.2 цього договору визначено, що розмір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги становить 400 000 грн (чотириста тисяч грн 00 коп.).

Безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок останнього.

Безвідсоткову поворотну фінансову допомогу Боржник зобов`язаний повернути Кредитору в строк до 01 квітня 2025 року.

Цей Договір набуває чинності з моменту перерахування Боржнику суми безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, (в разі надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги окремими частинами з моменту перерахування першої частини, (траншу) та діє до 01.04.2025 року.

Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від виконання умов цього договору та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Судом встановлено, що на виконання договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф від 15.04.2024 року, Кредитором були перераховані грошові кошти Боржнику в загальній сумі 359 100,00 грн, що підтверджується вказаними вище платіжними інструкціями (копії долучені до кредиторської заяви), за період з 22.04.2024 по 05.07.2024 р..

Принагідно, суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів цієї справи, ухвалою суду від 24.12.2024 року, зокрема, відкрито провадження у справі № 902/618/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс". Введено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс" () у справі № 902/618/24 на 170 календарних днів, до 12.06.2025 року. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс" () арбітражного керуючого Забаріна Антона Федоровича.

Водночас, беручи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що згідно умов договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф від 15.04.2024 року, моментом виникнення заявлених Заявником кредиторських вимог в розмірі 359 100,00 грн основного боргу є 02.04.2025 року, тобто після порушення провадження у справі №902/618/24 про банкрутство ТОВ "Олвінтекс".

Відтак, заявлені Заявником кредиторські вимоги до Боржника є поточними.

Згідно ч. 4 ст. 60 КУзПБ, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Водночас, судом встановлено, що між ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" та ТОВ "Олвінтекс" був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за період : квітень 2024 р. - липень 2024 р. за договором № 15042024/ф від 15.04.2024 року (копія наявна у справі), яким визначено заборгованість Боржника в розмірі 359 100,00 грн.

Разом з тим, станом на момент розгляду поданої кредиторської заяви, доказів щодо повернення Боржником наданої останньому ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в загальній сумі 359 100,00 грн, не надано.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Зважаючи на викладене та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" кредиторські вимоги до Боржника у розмірі 359 100,00 грн основного боргу, підтверджені належними доказами, а тому є правомірними та підлягають визнанню.

Також, суд звертає увагу на заявлені Заявником кредиторські вимоги до Боржника щодо визнання 17 689 грн 36 коп. - пені, 89 775 грн 00 коп. - 25 % штрафу, 19 971 грн 86 коп. - 35 відсотків річних та 2 513 грн 70 коп. - інфляційних втрат.

Судом встановлено, згідно пунктів 6.3., 6.4., 6.5. договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф від 15.04.2024 року, у разі прострочення строків повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги або її частини відповідно до строків визначених в п. 4.1. Боржник сплачує Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки до повного виконання Боржником своїх зобов`язань.

При простроченні строків повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги або її частини більше ніж па п`ять календарних днів Боржник додатково до пені визначеної в п. 6.3. зобов`язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 25 відсотків від суми неповерненої або несвоєчасно поверненої фінансової допомоги.

Крім того, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, Боржник зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 35 відсотків річних від простроченої (неоплаченої, неповернутої) поворотної фінансової допомоги.

Як вбачається із долучених до кредиторської заяви розрахунків, Заявником нараховано 17 689 грн 36 коп. - пені за період з 02.04.2025 р. до 29.05.2025 р., 19 971 грн. 86 коп. - 35 відсотків річних за період з 02.04.2025 р. до 29.05.2025 р. та 2 513 грн 70 коп. - інфляційних втрат за період з 02.04.2025 р. до 30.04.2025 р..

Водночас, як вказано вище, постановою суду від 28.05.2025 року боржника визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Забаріна А.Ф..

Також, пунктом 4.1. згаданого вище договору обумовлено, що безвідсоткову поворотну фінансову допомогу Боржник зобов`язаний повернути Кредитору в строк до 01 квітня 2025 року.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 41 КУзПБ, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Разом з цим, судом зазначено вище, що заявлені Заявником кредиторські вимоги до Боржника є поточними.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 КУзПБ, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

З огляду викладене, суд дійшов висновку, що правомірним періодом нарахування пені та 35 відсотків річних, внаслідок невиконання Боржником зобов`язань щодо повернення Заявнику наданих грошових коштів за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф від 15.04.2024 року є з 02.04.2025 р. по 27.05.2025 р..

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписи ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачають, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2023 року у справі № 920/1396/15, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2024 року у справі № 902/1406/15, у разі заявлення у господарській справі (у справі про банкрутство тощо) багатоскладової грошової вимоги (про стягнення, про визнання грошових вимог), тобто вимоги, сума якої має багато складових за підставами виникнення кожної із них: сум заборгованості за кожним зобов`язанням боржника (якщо їх декілька), сум, які підлягають нарахуванню за наслідками невиконання (несвоєчасного виконання - прострочення) кожного із зобов`язань в залежності від їх виду та правової природи (проценти річні, інфляційні втрати, штрафи, пені, неустойки тощо), заявник (у цій справі Кредитор), відповідно до покладеного на нього за законом обов`язку, обґрунтовуючи належним чином грошові вимоги та надаючи докази на їх підтвердження має надати, окрім безпосередньо основних доказів (договорів, накладних, актів, інших первинних документів), також обґрунтований розрахунок суми вимоги із зазначенням назви та розміру її складових, обґрунтування для вимог щодо кожної з яких має міститися в позовній заяві (заяві).

При розгляді вимог (кредиторських вимог) на суд покладений обов`язок дослідити та оцінити цей розрахунок на рівні з іншими доказами, надавши оцінку обґрунтованості, підставності та доведеності доказами у справі кожної із складових суми вимог, заявленої до стягнення (для визнання у справі про банкрутство), з чітким розмежуванням за наведеним принципом як визнаної, так і відхиленої частини вимог заявника.

Отже, беручи до уваги вказане, суд, перевіривши правильність викладених у розрахунках заявлених до визнання нарахованих пені, 35 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що сума пені за період з 02.04.2025 по 27.05.2025 становить 17 079,39 грн; сума 35 % річних за період з 02.04.2025 по 27.05.2025 становить 19 283,18 грн; сума інфляційних втрат за період з 02.04.2025 по 30.04.2025 становить 2 513,70 грн, які відповідають умов договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 15042024/ф від 15.04.2024 року, наданим доказам та обставинам цієї справи, а тому підлягають визнанню у зазначених розмірах.

Також, суд, перевіривши, заявлену Заявником до визнання суму 25 % штрафу в розмірі 89 775,00 грн (359 100,00 / 100 х 25), дійшов висновку, що відповідне нарахування узгоджується з умовами договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №15042024/ф від 15.04.2024 року, наявними доказами та обставинами цієї справи, а тому також підлягає визнанню.

Отже, зважаючи на викладене, заявлені до визнання 609,97 грн - пені (17 689,36 грн - 17 079,39 грн) та 688,68 грн - 35 відсотків річних (19 971,86 грн - 19 283,18 грн), визнанню не підлягають.

Враховуючи вказане, подана кредиторська заява ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 64 КУзПБ, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому : у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24, з мотивів наведених вище та визнання грошових вимог в розмірі: 359 100,00 грн - основного боргу (четверта черга задоволення); 19 283,18 грн - 35 % річних (четверта черга задоволення); 2 513,70 грн - інфляційні втрати (четверта черга задоволення); 17 079,39 грн - пеня (шоста черга задоволення); 89 775,00 грн - 25% штрафу (шоста черга задоволення), з віднесенням їх до реєстру вимог кредиторів згідно положень ст. 64 КУзПБ.

Крім того, визнанню підлягають вимоги в розмірі 6 056,00 грн - судового збору за подання кредиторської заяви (перша черга задоволення вимог кредиторів).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9 (ч. 4), 60, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24, частково.

2. Визнати грошові вимоги ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" (вул.Нестерчука В., буд. 1, м. Калинівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22400; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвінтекс" (вул.Коцюбинського, 62, с. Павлівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22436; ) в розмірі: 359 100,00 грн - основного боргу (четверта черга задоволення); 19 283,18 грн - 35 % річних (четверта черга задоволення); 2 513,70 грн - інфляційні втрати (четверта черга задоволення); 17 079,39 грн - пеня (шоста черга задоволення); 89 775,00 грн - 25% штрафу (шоста черга задоволення); а також 6 056,00 грн - судового збору за подання кредиторської заяви (перша черга задоволення вимог кредиторів) у справі № 902/618/24.

3. У визнанні решті заявлених ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" згідно заяви б/н від 30.05.2025 року (вх. № 01-36/674/25 від 30.05.2025 року) кредиторських вимог до боржника у справі № 902/618/24, відмовити.

4. Арбітражному керуючому (ліквідатору) Забаріну А.Ф. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Олвінтекс" по справі № 902/618/24.

5. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС учасників справи та на електронні адреси: ТОВ "Павер Інжинірінг" - ; представнику ТОВ "Павер Інжинірінг" адвокату Мужику Л.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "Олвінтекс" - , ; представнику ТОВ "Олвінтекс" адвокату Рєзніку А.О. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; арбітражному керуючому Забаріну А.Ф. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" - ; представнику ТОВ "Науково-виробниче підприємство "МФК" адвокату Кушніру С.В. - ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.