ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про повернення заяви кредитора

25 липня 2025 року Справа № 915/28/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.

розглянувши заяву: Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6, ) з грошовими вимогами до боржника у справі

про банкрутство: Комунального підприємства "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради (55210, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Київська, 129-А, ідентифікаційний код 42700456)

ліквідатор: арбітражний керуючий Лозова Олена Миколаївна (55213, Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул. Івана Гонти, 5/3, свідоцтво про право на здійснення арбітражного керуючого №1926 від 19.12.2019, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа про банкрутство Комунального підприємства "Первомайськводоканал" Первомайської міської ради (ідентифікаційний код 42700456) (далі - КП "Первомайськводоканал" ПМР).

Ухвалою суду від 15.02.2024 відкрито провадження у справі №915/28/24 про банкрутство КП "Первомайськводоканал" ПМР; визнано вимоги Первинної профспілкової організації Комунального підприємства "Первомайськводоканал" у розмірі 521417,81 грн; введено процедуру розпорядження майном; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Лозову Олену Миколаївну (РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на здійснення арбітражного керуючого №1926 від 19.12.2019). З урахуванням режиму воєнного стану на всій території України призначено попереднє судове засідання поза строком, визначеним Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, Господарським судом Миколаївської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 16.02.2024 на офіційному сайті Касаційного господарського суду за №72552.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2025 визнано банкрутом КП "Первомайськводоканал" ПМР, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Лозову Олену Миколаївну.

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до суду з заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" №900/5/14-29-13-04-06 від 17.06.2025 (вх. №9090/25 від 17.06.2025), про визнання грошових вимог до банкрута в сумі 47016764,99 грн, з яких: 110790,15 грн - (друга черга), 27283194,16 грн - (третя черга), 19617935,88 грн - (шоста черга), 4844,80 грн - витрати по сплаті судового збору (перша черга).

Ухвалою суду від 03.07.2025 вказану заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області залишено без руху; постановлено заявнику усунути встановлені при поданні заяви недоліки у 5-денний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), яким встановлені умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи та відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд застосовує норми ГПК України та КУзПБ.

Перевіривши виконання заявником вимог ухвали суду від 03.07.2025 про залишення заяви без руху, господарський суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що заява про визнання грошових вимог до боржника не містила виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування, а саме: - не вказано доказів дотримання податковим органом порядку узгодження по кожному податковому повідомленню-рішенню відповідно до норм Податкового кодексу України; - не подано обґрунтованого розгорнутого розрахунку пені, складеного відповідно до формули нарахування пені з зазначенням змін ставки НБУ; - заява не містила інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника, обов`язковість надання яких передбачено ч. 3 ст. 45 КУзПБ, суд ухвалою від 03.07.2025 залишив без руху заяву ГУ ДПС у Миколаївській області про визнання грошових вимог до боржника та встановив заявнику 5-денний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху на їх усунення. Також судом було роз`яснено заявнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, заява у відповідності до приписів ч. 2 ст. 46 КУзПБ повертається заявнику.

Ухвала суду від 03.07.2025 доставлена до електронного кабінету заявника 04.07.2025 о 00:34, а отримано судом повідомлення про доставлення ухвали суду до електронного кабінету заявника - 04.07.2025 о 07:47, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду від 08.07.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Ураховуючи зазначене та положення ч. 4 ст. 116, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, термін для усунення недоліків заяви, з урахуванням вихідних днів, тривав до 09.07.2025 (включно).

11.07.2025 в особистому кабінеті системи "Електронний суд" ГУ ДПС у Миколаївській області сформовано заяву про усунення недоліків, яка зареєстрована в суді 11.07.2025 (вх. №10311/25).

За умовами ч. 1, 6 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Таким чином, заява про усунення недоліків вважається поданою до суду 11.07.2025, а отже з пропуском встановленого для її подання строку, що є самостійною підставою для повернення заявнику заяви про визнання грошових вимог до банкрута.

На виконання вимог ухвали суду від 03.07.2025, заявником в заяві про усунення недоліків зазначено наступне.

ГУ ДПС у Миколаївській області повідомило суд, що кредитор не є заінтересованим щодо боржника у контексті КУзПБ.

Щодо надання обґрунтованого розгорнутого розрахунку пені, складеного відповідно до формули нарахування пені з зазначенням змін ставки НБУ заявником зазначено, що сума пені та сума погашеної пені відображаються в інтегрованій картці платника (ІКП) відповідними первинними показниками оперативного обліку та обліковими операціями. При нарахуванні пені в ІКП додатково відображається період, за який її розраховано. Тому на підтвердження нарахування пені до заяви додано витяг з ІКП.

Однак кредитором не подано до суду обґрунтованого розгорнутого розрахунку пені, складеного відповідно до формули нарахування пені з зазначенням змін ставки НБУ, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування кредитором пені.

Щодо порядку узгодження по кожному податковому повідомленню-рішенню відповідно до норм Податкового кодексу України, кредитор послався на норми Податкового кодексу України, якими передбачено порядок узгодження податкових повідомлень-рішень, вказавши, що зазначені в заяві податкові повідомлення-рішення, направлені боржнику та отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте кредитор не виконав вимоги ухвали суду щодо зазначення в заяві доказів дотримання податковим органом порядку узгодження по кожному податковому повідомленню-рішенню відповідно до норм Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 45 КУзПБ заява кредитора має містити, зокрема, виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування, у даному випадку, дотримання податковим органом порядку узгодження по кожному податковому повідомленні-рішенні відповідно до норм Податкового кодексу України, тоді як, додані до заяви документи, розрахунок, тощо, підтверджують викладені в заяві обставини.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Так, у рішенні у справі Белле проти Франції (Bellet v. France, заява N 13343/87, від 04.12.95) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права. ЄСПЛ у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі Волчлі проти Франції (Walchli v. France), заява N 35787/03, п. 29, від 26.07.2007).

Отже, як засвідчує позиція ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 46 КУзПБ господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху суд повідомляє заявнику про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи наявність недоліків заяви про визнання грошових вимог, суд повідомляє про них заявника та встановлює йому 5-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 КУзПБ, якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного ГПК України.

Відповідно до ухвали суду від 03.07.2025 господарський суд дійшов висновку про залишення поданої заяви ГУ ДПС у Миколаївській області про визнання грошових вимог до банкрута без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Відтак процесуальний обов`язок подання заяви з дотриманням норм ГПК України та КУзПБ покладено на заявника. А дотримання процесуальних норм та порядку подання зазначеної заяви, не є формалізмом, оскільки не призводить до анулювання вимог КУзПБ та процесуального законодавства.

З урахуванням наведеного, заява про визнання грошових вимог до боржника разом з додатками підлягає поверненню заявнику, оскільки останній не усунув усі недоліки заяви у строк, встановлений судом.

Згідно ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Крім того, судом взято до уваги численну позицію Європейського Суду з прав людини. Так, у справах "Осман проти Сполученого Королівства", "Креуз проти Польщі", "Пелевін проти України", "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 КУзПБ повернення заяви з підстав, передбачених цією статтею, не перешкоджає повторному зверненню до суду у цій же справі, якщо порушення усунуто.

У зв`язку з чим право кредитора на доступ до правосуддя у цій справі не порушується та не обмежується.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника, господарський суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи, що заява ГУ ДПС у Миколаївській області №900/5/14-29-13-04-06 від 17.06.2025 та додані матеріали сформовано в системі "Електронний суд" та надано до суду лише в електронному вигляді, відповідно паперовий варіант вказаної заяви з додатками не повертаються заявнику у зв`язку з його відсутністю.

Керуючись ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232-234, 255 Господарського процесуального кодексу України

У Х В А Л И В:

1. Повернути Головному управлінню ДПС у Миколаївській області заяву про визнання грошових вимог до банкрута №900/5/14-29-13-04-06 від 17.06.2025.

2. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч. 3 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська