ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 липня 2025 року Справа № 903/449/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Королюка І.В. розглянувши справи

за позовом: Державного комунального підприємства Луцьктепло, м. Луцьк

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кондратюка Ігоря Івановича, м. Луцьк

про стягнення 23 071,65 грн,

В засіданні приймали участь:

від позивача: Запуговиченко О.В.

від відповідача: Кондратюк І.І.

ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Державного комунального підприємства Луцьктепло до Фізичної особи-підприємця Кондратюка Ігоря Івановича про стягнення 23 071,65 грн, з яких: 20 334,41 грн основного боргу, 653,90 грн пені, 1 638,79 грн інфляційних втрат, 444,55 грн 3% річних. Розгляд справи просить здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору №5-76 від 02.11.2012 зобов`язань по оплаті спожитої теплової енергії.

Ухвалою суду від 28.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено: відповідачу - строк не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, який відповідатиме приписам статті 165 ГПК України. Одночасно копію відзиву з долученими до нього документами надіслати позивачу, докази відправки надати суду; строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на відповідь на відзив з доказами надіслання позивачу; позивачу - строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачу. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали, позивачу - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву.

Відповідач ухвалу суду отримав 05.05.2025.

Строк для подання відзиву по 20.05.2025.

20.05.2025 надійшов відзив відповідача, згідно якого позовні вимоги заперечує. Зазначає, що до позовної заяви надано докази сплати 12 909 грн, що є платою згідно п. 1 договору від 02.11.2012 №5-76, а саме: оплата 0,367 Гкал/місяць. Інші обов`язки перед позивачем відсутні.

Позивач відзив відповідача отримав 22.05.2025.

Строк для подання відповіді на відзив по 27.05.2025.

У клопотанні від 20.05.2025 відповідач просить розгляд справи проводити у судового засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 22.05.2025 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 травня 2025 року о 14:00 год.

28.05.2025 надійшла відповідь позивача на відзив (надіслана засобом поштового зв`язку 26.05.2025), згідно якої зазначає, що позивачем надавались щомісячні рахунки на оплату а відповідачем здійснювались такі розрахунки за тарифами, затвердженими рішеннями ВК Луцької міської ради. Відповідач проводи оплату саме за визначену умовами договору кількість теплової енергії. Відповідач заперечуючи розмір нарахувань втрат спожитої теплової енергії фактично визнає її споживання. Подано розгорнуті розрахунки боргу.

Докази отримання відповідачем відповіді на відзив відсутні.

Відповідач у клопотанні від 28.05.2025 просить відкласти підготовче засідання з метою ознайомленням з отриманою 28.05.2025 відповіддю на відзив та підготовкою та поданням заперечень на відповідь на відзив.

Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача, не закінчення строку для подання заперечень на відповідь на відзив, з метою повного та всебічного розгляду справи, надання учасникам справи можливості скористатися своїм правом на подання заяв по суті спору, виконання мети підготовчого провадження, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання на 17.06.2025 об 11 грн 00 хв.

04.06.2025 надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, згідно яких зазначає, що згідно Методики, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 №315, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі визначається в розмірі 10-20% від тепла на опалення всього будинку, коли більше шести поверхів у будинку, то витрати становлять 10%, а не 20%, як визначено позивачем.

Позивач у додаткових поясненнях від 16.06.2025 зазначає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на загальнобудинкові потреби на опалення, що не суперечить умовам договору. Відповідачем підтверджено виконання умов договору, шляхом проведення часткових оплат в сумі 12 909 грн за період з лютого 2021 року по вересень 2024 року. Будинок за адресою м. Луцьк, вул. Потебні, 52 А має 9 поверхів, у зв`язку з чим застосовується коефіцієнт витрат в розмірі 20%.

Заслухавши пояснення представниці позивача та відповідача, суд протокольною ухвалою від 17.06.2025 закрив підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 09.07.2025 о 12:00 год.

У судовому засіданні 09.07.2025 оголошено перерву до 22.07.2025 о 10:30 з метою надання учасникам справи можливості скористатися своїм правом на підготовку до судових дебатів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

02.11.2012 між ДКП «Луцьктепло» (теплопостачальна організація) та ФОП Кондратюком І.І. (споживач) укладено договір №5-76, згідно умов якого споживач зобов`язується оплачувати кількість теплоенергії, спожитої на опалення місць загального користування, яка згідно з робочим проектом на влаштування автономного опалення в приміщенні магазину продтоварів-кафе по вул. Потебні, 52а/134 в м. Луцьку, складає 0,0367 Гал/місяць (п. 1). Розрахунки проводяться згідно чинних тарифів, які на момент підписання договору становлять 1 Гкал 754,67 грн та ПДВ 150,93 грн. Тариф встановлюється Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України (постанова №118 від 30.09.2021). У випадку прийняття нових тарифів вони є обов`язковими для обох сторін з часу введення їх в дію (п. 2). Оплата втрат теплоенергії проводиться в опалювальний період і складає 0,0367 Гкал х 754,67 грн х 1,2 = 33,24 грн (п. 3). Споживач зобов`язаний проводити передоплату за втрати теплової енергії в розмірі 100% вартості втрат теплової енергії, визначеної в п. 3 даного договору, в термін до 1 числа розрахункового місяця (п. 4). При порушенні п. 4 договору споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п. 5). Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 24.10.2012 з врахуванням ч. 3 ст. 631 ЦК України (п. 8).

Право власності Кондратюка І.І. на магазин продовольчих товарів-кафе (приміщення з №134-1 по №134-10) / літ А-9, загальною площею 136,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право власності від 04.03.2009 серії НОМЕР_1 (а.с. 85).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку нежитлове приміщення - це ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України, що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі й до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач послуг зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У постанові від 06 листопада 2018 року у справі №904/7024/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо відповідне устаткування житлових/нежитлових приміщень, що належать власникам таких приміщень, приєднане до внутрішньобудинкових систем, то власники таких приміщень є споживачами послуг та суб`єктами у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Пунктом 2 ч. 5 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Нарахування плати за теплову енергію проводиться відповідно до встановлених тарифів та вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315.

За період з 01.11.2020 по 28.02.2025 позивач передав відповідачу теплову енергію на загальну суму 33 243,41 грн, що підтверджується відповідними рахунками (а.с. 10-55).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Згідно рахунків на оплату, сформованих позивачем, вбачається, що до складу нарахувань для оплати відповідачем включено:

- втрати теплової енергії у стояках, трубопроводах;

- теплову енергію на загальнобудинкові потреби (ЗБП);

- абонплату.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Отже, плата за теплову енергію на загальнобудинкові потреби (ЗБП) є складовою частиною вартості переданої теплової енергії в цілому, яку відповідач зобов`язувався оплачувати згідно з п. 1 договору №5-76 від 02.11.2012.

Рахунки позивача містять нарахування за нежитловим приміщенням, яке належить позивачу магазин Хортиця за адресою м. Луцьк, вул. Потебні, 52А.

Рахунки на оплату наданих послуг містять інформацію щодо здійсненого нарахування: найменування послуги, адреса та тип точки обліку, тариф, споживання у гігокалоріях, сума до оплати.

Рахунки не містять відмітки про отримання їх споживачем. Проте відповідач у процесі розгляду справи не заперечував їх отримання. Разом з цим, обов`язок оплати наданих послуг не ставиться в залежність від факту вручення споживачу рахунку.

Порядок розподілу між споживачами обсягу спожитих у будівлі комунальних послуг визначено Законом України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 (надалі- Методика).

З лютого 2022 року відповідно до наказу Мінрегіонбуду від 28.12.2021 №358 Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг замість понять загальногобудинкові потреби на функціонування системи та витрати тепла на загальнобудинкові потреби введено поняття загальнобудинкові потреби опалення, розрахунок яких проводиться відповідно до п.8 розділу IV Методики у редакції 2022 року.

Багатоквартирний будинок в цілому є об`єктом теплопостачання, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.

Враховуючи наведені приписи законодавства, кожен власник зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень, та своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану йому послугу з постачання теплової енергії.

Згідно з абзацами першим, третім, четвертим пункту 24 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Пунктом 2 частини другої статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" передбачено, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно з положеннями пункту 12 розділу ІV Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, на споживача покладено обов`язок з оплати частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб пропорційно до площі займаного приміщення.

Згідно з п. 8 розділу ІV Методики у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Судом встановлено, що будинок за адресою м. Луцьк, вул. Потебні, 52 А, є багатоповерховим будинком, зокрема містить 9 поверхів, що підтверджується, зокрема але не виключно актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 22.12.2017, у зв`язку з чим у відповідності до п. 8 розділу ІV Методики при розрахунку частки від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку застосовується 20%, у зв`язку з чим заперечення відповідача у даній частині щодо необхідності застосування коефіцієнту в розмірі 10% не приймається судом до уваги.

Позивач з 01.11.2020 проводив розрахунки розподілу теплової енергії на загальнобудинкові потреби відповідно до вказаної вище Методики, а саме: пункту 8 розділу IV Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення.

Згідно з п.9 розділу IV Методики визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Q з.б.п. оп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту X відкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою 25 (формули 25 і 26 наведені у п.9 р. IV Методики).

Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою, де в основі наступні вихідні дані: визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал; коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку та розраховується за формулою, де вихідними даними є опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку, м. кв.; загальна опалювальна площа будівлі/будинку, м.кв.

Отже, визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, визначається за формулами, при обчисленні яких застосовуються вихідні дані, залежно від обставин.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказані приміщення не підпадають під термін неопалювальне приміщення.

Згідно Робочого проекту архітектурного бюро «Формат» на влаштування автономного опалення в квартирі №134 при її реконструкції під магазин продовольчих товарів-кафе вул. Потебні, 52А в м. Луцьку, визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та транзиту стояків системи опалення, додаткова кількість тепла від ізольованих стояків за місяць становить 0,126 Гкал/міс (а.с. 91).

У ч. 1 ст. 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання визначено, що комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

22.12.2017 працівниками позивача за участі представника будинку Потебні, 52а, складено акт прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії житлового будинку за адресою м. Луцьк, вул. Потебні, 52А (9 поверхів), в тому числі п-ць Кондратюк І.І. автономне опалення (а.с. 119).

Позивач, враховуючи обсяг споживання теплоенергії будинком в цілому, обсяг споживання на загальнобудинкові потреби в цілому та на 1 кв.м., а також встановлені тарифи на теплову енергію, визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та транзитних стояків системи опалення, витрат теплової енергії, яка виставляється до сплати споживачем та становить 0,036 Гкал/міс, загальну кількість теплової енергії, що витрачається транзитними ізольованими стояками та становить 0,126 Гкал/міс, обчислив плату за послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби за період з 01.11.2020 по 28.02.2025 в сумі 33 243,41 грн, яка здійснена позивачем відповідно до вимог законодавства, на підставі показників вузла комерційного обліку, прийнятого на комерційний облік у встановленому законом порядку, нарахування проведено відповідно до встановлених тарифів та згідно з приписами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 №315 (із змінами та доповненнями), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 за №1502/32954.

Обчислюючи плату, позивач використав саме ті площі нежитлових приміщень відповідача, які зазначені у договорі №5-76 від 02.11.2012.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Аналогічна норма міститься у ч.2 ст. 4 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку (надалі - Закон №417), згідно з якою власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 1 ст. 5 Закону №417 встановлено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.12 Закону №417 витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

Верховний Суд у постанові від 27 березня 2023 року по справі №920/1343/21 висловив правову позицію, згідно з якою те, що нежитлове приміщення не належить до категорії допоміжних приміщень (не призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців), є ізольованим, а інші мешканці багатоквартирного будинку не є його співвласниками, не виключає наявність у відповідача статусу співвласника багатоквартирного будинку, що породжує виникнення відповідних прав та обов`язків стосовно утримання спільного майна.

Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року по справі №311/3489/18 висловив позицію, згідно з якою співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Споживач, приміщення якого обладнано індивідуальною системою опалення має оплатити надані послуги на забезпечення фукціонування внутрішньобудинкової системи індивідуального (автономного) централізованого опалення виконавцю послуг.

Отже, у відповідача, як власника нежитлового приміщення у будинку за адресою м. Луцьк, вул. Потебні, 52А, існують права та обов`язки щодо утримання спільного майна у багатоквартирному будинку та щодо плати за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як передбачено ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст.24 Закону України Про теплопостачання основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач послуг зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг визначено Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (надалі- Правила) та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 ( надалі - Методика).

Абзацом 4 п.24 Правил встановлено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Абзацом 6 п.14 Правил встановлено, що відокремлення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, втраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики.

Таким чином, у відповідача, як власника нежитлового приміщення за адресею м. Луцьк, вул. Потебні, 52 А у період з 01.11.2020 по 28.02.2025 виникло зобов`язання оплатити надані послуги теплопостачення, в тому числі на загальнобудинкові потреби на опалення, які обчислені позивачем відповідно до вимог Методики.

Крім того, судом враховано періодичну оплату відповідачем послуг з теплопостачання в загальній сумі 12 909 грн, що підтверджується відповідними виписками позивача (а.с. 56-81). При цьому у призначенні платежу відповідачем вказувалось «за теплопостачання», «постачання теплової енергії та гарячої води».

Судом враховано правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Надіслана позивачем на адресу відповідача вимога-повідомлення від 01.11.2024 на суму 11 189,12 грн залишена останнім без відповіді та задоволення (а.с. 92-93).

Заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 20 334,41 грн на час розгляду справи не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та не спростований відповідачем у процесі судового розгляду.

Враховуючи те, що відповідач не оплатив у повному обсязі вартості теплової енергії за період з 01.11.2020 по 28.02.2025, до складу якої входить й нарахування за послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби у будинку, у якому знаходиться його нежитлове приміщення, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 20 334,41 грн заборгованості.

Судом враховано, що згідно приписів абзацу 4 п. 24 Правил №830, той факт, що відповідач відокремлений від мереж централізованого опалення, не звільняє його як власника нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, втраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Згідно з пунктом 38 Правил №830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Відповідач зобов`язаний брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній плащі приміщення незважаючи на відсутність системи централізованого опалення у його нежитловому приміщенні.

Також обов`язок оплати наданих послуг не ставиться в залежність від факту вручення споживачу рахунку.

Наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 29.04.2020).

Враховуючи зміни у законодавстві, в тому числі й набрання чинності Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та Методикою, для усіх власників об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в багатоквартирних житлових будинках, встановлені обов`язки оплати теплової енергії на потреби опалення загальнобудинкових потреб. Такі зміни у відносинах постачання теплової енергії для потреб опалення встановлено нормативно, і вони стосуються і тих власників нерухомого майна, об`єкти яких відключені від мереж централізованого опалення.

Заперечення відповідача щодо відключення його нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки враховуючи наведені вище приписи законодавства, обов`язок оплати теплової енергії, спожитої на загальнобудинкові потреби, власники житлових та нежитлових приміщень несуть незалежно від підключення їх приміщення до мережі централізованого опалення.

Такий висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, в якій зазначено, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку, така оплата вноситься незалежно від наявності автономного опалення.

Крім того, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати за теплову енергію позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 653,90 грн пені, 444,55 грн 3% річних та 1 638,79 грн інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 5 договору №5-76 від 02.11.2012 при порушенні п. 4 договору споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Суд, перевіривши розрахунок позивача 653,90 грн пені, 444,55 грн 3% річних та 1638,79 грн інфляційних втрат, встановив, що розрахунки є арифметично правильними та відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак підлягають до стягнення з відповідача.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 130, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кондратюка Ігоря Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» (вул. Гулака-Артемовського, 20, м. Луцьк, ) 20 334,41 грн основного боргу, 653,90 грн пені, 1 638,79 грн інфляційних втрат, 444,55 грн 3% річних та 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору, а всього: 26 099,65 грн (двадцять шість тисяч дев`яносто дев`ять грн 65 коп).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.07.2025.

Суддя С. В. Бідюк