Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Кібенко О.Р., Кролевець О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду касаційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_2
на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Демидов В.О.)
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Демидов В.О.)
на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсік В.А.)
та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.)
за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_3 )
до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державний реєстратор відділу "Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації" виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області Богачук Віталій Дмитрович, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4
про визнання протиправним та скасування наказу, а також про стягнення (витребування) частки в статутному капіталі,
ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, а також про стягнення (витребування) частки в статутному капіталі.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 у справі №910/17666/23 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто (витребувано з володіння) зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частку в статутному капіталі СТОВ "Нива" у розмірі 10%, що складає 740,00 грн. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3719/5 від 23.10.2023 "Про задоволення скарги", виданий на підставі висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів держаної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 18.09.2023. Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити запис стосовно СТОВ "Нива" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань від 10.07.2023 №020000603 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором відділу "Центр надання адміністративних послуг та державної реєстрації" Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Богачуком В.Д.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі №910/17666/23 заяву представника ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 залучено до участі у справі № 910/17666/23 правонаступника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 у справі № 910/17666/23 залишено без змін.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 у справі №910/17666/23 заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Верховний Суд постановою від 09.07.2025 закрив касаційне провадження за касаційними скаргами Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 у справі № 910/17666/23 в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Касаційні скарги Міністерства юстиції України залишив без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 в частині перегляду додаткового рішення щодо стягнення з Міністерства юстиції України витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 щодо стягнення з Міністерства юстиції України витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн у справі № 910/17666/23 - без змін.

До прийняття Верховним Судом постанови, позивачем ОСОБА_1 у відзивах на касаційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 було зазначено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн з Міністерства юстиції України (за дві касаційні скарги) та 20 000,00 грн з ОСОБА_2 , одночасно зазначено, що докази понесення витрат в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України будуть подані до судових дебатів або протягом п`яти днів з дня винесення рішення.

ОСОБА_1 , в межах встановлених процесуальним законом строків, звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просить стягнути з Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Натомість у частинах п`ятій - сьомій цієї статті Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанцій заявником надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 20.05.2005, укладеного між адвокатом Радзієвським Андрієм Миколайовичем та ОСОБА_1 ;

- копію акта приймання-передачі надання послуг від 09.07.2025;

- копію детального опису наданих ОСОБА_1 послуг і виконаних робіт.

Відповідно до пункту 1 договору про надання правової допомоги від 20.05.2025 з метою забезпечення захисту інтересів клієнта, як правонаступника померлого ОСОБА_3 , що є позивачем у справі №910/17666/23 та знаходиться в провадженні Верховного Суду, адвокат бере на себе зобов`язання забезпечити повний юридичний супровід та надання правової допомоги клієнту в суді касаційної інстанції згідно вимог чинного законодавства та Правил адвокатської етики.

Згідно із пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги сторони визначили фіксований розмір гонорару (винагороди) адвоката за надання правової допомоги, підготовку документів, представництво і захист інтересів клієнта під час розгляду справи в касаційному суді, незалежно від кількості судових засідань та від кількості підготовлених адвокатом документів, у наступному розмірі: 20 000,00 грн.

При цьому клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар (винагороду) у вказаному в пункті 3.1 договору розмірі, протягом 80 днів з дня винесення судом касаційної інстанції постанови у справі (пункт 3.2. договору).

В акті приймання-передачі наданих послуг №1 від 09.07.2025, який підписано адвокатом Радзієвським А.М. та клієнтом ОСОБА_1 , вказано, що адвокатом було надано наступні послуги:

- складання та написання відзиву на касаційну скаргу Міністерства юстиції України від 04.06.2025 №137/23 та відправлення її на адреси сторін та суду від імені клієнта - 20 год.;

- складання та написання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 та відправлення її на адреси сторін та суду від імені клієнта -17 год.;

- приймання участі в судовому засіданні по розгляду справи, яке відбулося 09.07.2025 - 9 год. 40 хв. (з яких 32 хв. безпосередня участь у судовому засіданні, 09 год. 08 хв. - час, витрачений на дорогу);

- складання та написання заяви про ухвалення додаткового рішення - 1 год.

Крім того, до заяви долучено детальний опис наданих ОСОБА_1 послуг і виконаних робіт, в якому продубльовано перелік наданих послуг, зазначений в акті приймання-передачі послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, правничу допомогу у справі позивачу надавав адвокат Радзієвський А.М., повноваження якого підтверджуються ордером серії АВ №1215596, та яким готувалися відзиви на касаційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 у справі №910/17666/23, а також адвокат Радзієвський А.М. приймав участь у судовому засіданні.

Разом з тим Суд також враховує, що позивач просить стягнути витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Однак заява сторони про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).

Від Міністерства юстиції України надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких Мін`юст зазначив, що твердження позивача про укладення договору з адвокатом та визначення фіксованого розміру гонорару не свідчить про фактичне понесення витрат на правничу допомогу; встановлена фіксована сума гонорару без урахування кількості підготовлених документів, обсягу участі адвоката у судових засіданнях чи інших реальних витрат часу; позивач не довів факту їх сплати, не надав платіжних документів, а умови договору лише створюють потенційну можливість виникнення таких витрат у майбутньому тощо, з огляду на що просить у задоволенні заяви відмовити.

Отже, враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження судових витрат, зважаючи на фактичний об`єм послуг, наданих ОСОБА_1 , заперечення Міністерства юстиції України на заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, а також результати перегляду справи в касаційному порядку, Суд вважає, що обґрунтованими та такими, що доведені документально є витрати у розмірі 19 000,00 грн (по 9 500,00 грн з ОСОБА_2 та Міністерства юстиції України).

При цьому Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Доводи Міністерства про необхідність підтвердження за допомогою належних та достовірних доказів факту оплати позивачем вартості правничої допомоги колегією суддів відхиляються, оскільки за сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеної зокрема у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/17666/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 9 500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

3. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ідентифікаційний код 00015622) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 9 500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Кібенко

О. Кролевець