РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.07.2025Справа № 910/5536/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Міністерства оборони України до Державного підприємства Завод "Генератор" про стягнення 101 658,70 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 101 658,70 грн. пені за Договором № 370/3/5/6/2113 про постачання товарів за державні кошти від 10.04.2024 року на підставі статей 509, 526, 530, 549, 610, 614, 626, 629 Цивільного кодексу України та статей 173, 174, 193, 218, 230 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

10.06.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив зменшити заявлену до стягнення з відповідача пеню на 90%.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.2024 року між Міністерством оборони України (позивач, замовник) та Державним підприємством Завод "Генератор" (відповідач, постачальник) укладено Договір № 370/3/5/6/2113 про постачання товарів за державні кошти (Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується здійснити виготовлення та постачання замовникові товару спеціального призначення, а саме: НВЧ прилади типу КИУ-8, типу КИУ-5, КИУ-7 (31711422-7: пристрої надвисокочастотного діапазону) (Товар) у асортименті, кількості, за цінами та в строки, які зазначені в Специфікації постачання Товару (Специфікація), що додається до Договору (Додаток № 1), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити товар.

Згідно з пунктом 5.1 Договору постачання товару здійснюється з дати підписання Договору сторонами відповідно до Специфікації у термін до 30.11.2024 року.

Відповідно до пункту 5.7 Договору датою виконання постачальником зобов`язань щодо поставки товару є дата приймання Акт приймання-передачі військового майна.

Згідно з пунктом 7.2 Договору види порушень та санкції за них, що встановлюються Договором, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання, зазначених у Специфікації, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 (одна десята) відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення постачання, за кожний день прострочення до дати підписання Акту приймання-передачі військового майна.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31.12.2024 року, в будь-якому випадку - до повного виконанням сторонами зобов`язань по цьому Договором, з питань гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного терміну.

За змістом пункту 10.2 Договору закінчення строків Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, які мали місце під час дії Договору.

З матеріалів справи вбачається, що товар передбачений на умовах Договору було поставлено з простроченням, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі запасів № 1715 від 25.12.2024 року, в якому відображено, що початком приймання є 25.12.2024 року, дата закінчення приймання - 25.12.2024 року, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню в заявленому до стягнення розмірі.

Крім того, позивач звертався до відповідача з претензією про сплату 101 658,70 грн. пені за вих. № 720/4/371 від 15.01.2025 року.

27.01.2025 року за вих. № 8/123 відповідач направив на адресу позивача відповідь на претензію, в якій зазначив, що штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 101 658,70 грн. не можуть бути застосовані до відповідача у зв`язку з настанням для останнього форс-мажорних обставин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Отже, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з своєчасної поставки товару у строк визначений умовами пункту 1.3 Договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, тому вимоги позивача про стягнення 101 658,70 грн. пені за Договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам Договору (пункту 7.2) та з урахуванням вимог статті 232 Господарського кодексу України.

У той же час, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Згідно з приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 року у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 року у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 року у справі № 922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (статті 86, 236-238 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, наслідків порушення зобов`язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов`язання, незначності прострочення поставки, прийшов до висновку про наявність існування виняткових обставин для можливості застування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідачем здійснено поставку позивачу всього обсягу замовлених ним за Договором товарів, а зі сторони позивача відсутні претензії щодо якості й комплектності поставленого товару. Крім того, прострочення поставки товару становить незначний період. Також судом враховано, що відповідач виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил.

На підставі вищевикладеного, а також з метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України на 30% до 71 161,09 грн.

Доводи, на які посилався відповідач у відзиві залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача, оскільки у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Завод "Генератор" (04080, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 18; ) на користь Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок 6; ) 71 161 (сімдесят одна тисяча сто шістдесят одна) грн. 09 коп. пені та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна