ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1706/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд", смт Солоницівка Харківської області , Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", смт Солоницівка Харківської області
про стягнення 701 620,95 грн.
за участю представників:

від позивача: Сімонова Є.О.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (надалі - перший відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (надалі - другий відповідач), в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 701620,95грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання першим відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу №10099-SME-FL від 29.06.2021, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 701620,95грн. У зв`язку з цим, а також враховуючи умови договору поруки №9888-10549/GA від 31.05.2024, укладеного між позивачем та другим відповідачем, просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідачів, як солідарних боржників.

Ухвалою від 21.05.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.06.2025.

13 червня 2025 року від першого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти вимог позивача заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. При цьому, зазначив, що Договір фінансового лізингу №10099-SME-FL від 29.06.2021 був розірваний в односторонньому порядку лізингодавцем з 12.02.2025, а тому між сторонами існують права і обов`язки виключно в обсягах пов`язаних з розірванням цього Договору, а вимога про сплату заборгованості станом на 30 квітня 2025 року є безпідставною.

Суд зазначає, що даний відзив є таким, що подано з пропуском встановленого судом строку.

Так, в ухвалі про відкриття провадження у даній справі відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позов в п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.

Дана ухвала згідно з ч.ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України була направлена судом першому відповідачу в електронній формі до його Електронного кабінету із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. У даному випадку судом отримано таке повідомлення 21.05.2025 о 17:28, а тому ухвала про відкриття провадження у даній справі є врученою відповідачу 22.05.2025.

Отже відповідач мав право подати відзив не пізніше 06.06.2025, однак фактично відзив подано 13.06.2025.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статтею 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У відзиві відповідач заявив клопотання про поновлення строку на подачу відзиву, у якому зазначив, що пропуск даного строку був викликаний тим, що наказом ТОВ "Блек Даймонд" від 01.04.2022 №01/04-22, у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, відповідно до статті 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, призупинено дію трудового договору із співробітниками підприємства з 01 квітня 2022 року до закінчення дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Враховуючи викладене, здійснювати представлення інтересів та захист своїх прав власними силами у ТОВ "Блек Даймонд" можливість відсутня, а тому з метою здійснення представництва своїх інтересів відповідач звернувся до адвоката Отроха А.В., який отримав повноваження на представлення інтересів відповідача лише 09.06.2025, тобто після закінчення строку на подання відзиву. 12 червня 2025 року адвокат Отрох А.В. звернувся до суду із заявою про надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді, та наступного дня після такого ознайомлення підготував та подав відзив на позовну заяву.

Розглянувши дане клопотання, суд визнав його таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Статтею 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Таким чином, одним з основних завдань підготовчого провадження у господарській справі є надання сторонам можливості подати всі наявні у них докази та викласти свої доводи та заперечення щодо суті спору.

Враховуючи викладене, а також з огляду на поважність повідомлених відповідачем причин пропуску строку, суд визнав за можливе поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву.

У зв`язку з цим, відзив відповідача з доданими документами був прийнятий судом та його долучено до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 20.06.2025 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та про відкладення підготовчого засідання на 09.07.2025.

Ухвалою від 23.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача від 19.06.2025 про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 09.07.2025 судом без оформлення окремого документа постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.07.2025.

У судовому засіданні 18.07.2025 представник позивача підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник першого відповідача у дане судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце даного засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали від 09.07.2025 в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи згідно з ч. 5 ст. 6 ГПК України. Дана ухвала була доставлена до Електронного кабінету першого відповідача 10.07.2025.

Другий відповідач відзиву на позовну заяву не надав, представника в судове засідання такожне направив, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце даного засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали від 09.07.2025 в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи згідно з ч. 5 ст. 6 ГПК України. Дана ухвала була доставлена до Електронного кабінету другого відповідача 10.07.2025.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

Частиною 9 статті 165 ГПК України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та за відсутності представників першого та другого відповідача.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

29 червня 2021 року між позивачем, як Лізингодавцем, та першим відповідачем, як Лізингоодержувачем, укладено Договір фінансового лізингу №10099-SME-FL (надалі - Договір фінансового лізингу), за умовами якого Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язувався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства (надалі - Об`єкт лізингу), наведене в специфікації (Додаток №1 до Договору), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору фінансового лізингу строк користування Лізингоодержувачем Об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (Додаток №2 до Договору) (надалі - Графік) та починається з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Об`єкта лізингу (надалі - Акт приймання-передачі) за формою, встановленою Лізингодавцем, та закінчується не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами Акту приймання-передачі Об`єкту лізингу.

Відповідно до п.1.6 Договору фінансового лізингу загальна вартість об`єкта лізингу на момент укладення Договору зазначається у графіку.

У відповідності до Специфікації до Договору фінансового лізингу Об`єктом лізингу є:

1. Зернозбиральний комбайн РСМ-161, новий, 2020 року виготовлення, серійний № R0RSM161000495 - одна одиниця;

2. Жатка для збирання зернових культур РСМ-161.27, 7,0 м, нова, 2021 року виготовлення, серійний № R0GZ - одна одиниця;

3. Пристосування для переміщення адаптерів ППА-4000 "Uni Cart 4000", новий, 2020 року виготовлення, серійний № R1PPA400002025 - одна одиниця.

Згідно з пунктом 2.1. Договору фінансового лізингу приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту прийманняпередачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан Предмета лізингу і відповідність Предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін згідно з вимогами законодавства України.

Пунктом 5.1. Договору фінансового лізингу визначено, що Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в Додатку № 2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

За умовами пункту 5.2 Договору фінансового лізингу лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Об`єкту лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає:

5.2.1 суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу;

5.2.2 винагороду Лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг об`єкта лізингу.

Згідно з пунктом 5.3 Договору складові лізингових платежів, крім Першого Періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком №2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.5.5 Договору кожний періодичний лізинговий платіж Лізингооджержувач зобов`язаний сплачувати до дати сплати вказаної в Додатку №2 до Договору.

На виконання умов Договору фінансового лізингу позивач за договором купівлі-продажу №10099-S від 29.06.2021, укладеним з ТОВ "Вестатайл Україна", придбав Об`єкт лізингу та передав його першому відповідачу, що підтверджується Актом приймання-передачі до Договору від 05.07.2021.

05 липня 2021 року між позивачем та першим відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору фінансового лізингу, якою сторони погодили новий графік сплати лізингових платежів.

22 липня 2022 року між позивачем та першим відповідачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої перший відповідач визнав суму заборгованості за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2729073,31грн., та зобов`язався сплатити її в строки зазначені у таблиці 1, наведеній у Додатковій угоді №2.

Також, 22 липня 2022 року між позивачем та першим відповідачем укладено Додаткову угоду №3 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої сторони погодили графік сплати комісії за проведення організаційних заходів з укладання цієї Додаткової угоди в розмірі 837458,88грн. (Таблиця №2 у Додатковій угоді №3).

01 серпня 2023 року між позивачем та першим відповідачем укладено Додаткову угоду №4 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої перший відповідач визнав суму заборгованості за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2715074,28грн. та з комісії за проведення організаційних заходів з укладання цієї Додаткової угоди в сумі 250811,82грн., та зобов`язався сплатити її в строки зазначені у таблицях 1 та 3, наведених у Додатковій угоді №4.

15 липня 2024 року між позивачем та першим відповідачем укладено Додаткову угоду №5 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої перший відповідач визнав суму заборгованості за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2438329,26грн. та з комісії за проведення організаційних заходів з укладання цієї Додатково угоди в сумі 418729,44грн., та зобов`язався сплатити її в строки зазначені у таблицях 1 та 2, наведених у Додатковій угоді №5.

В подальшому перший відповідач припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів, у зв`язку з чим у нього станом на 30.04.2025 утворилася заборгованість в розмірі 701620,95грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором фінансового лізингу та банківськими виписками №і199512 від 28.04.2025 та №і199591 від 29.04.2025.

В той же час, з метою забезпечення виконання зобов`язань першого відповідача за Договором фінансового лізингу, між позивачем, як Кредитором, та другим відповідачем, як Поручителем, було укладено договір поруки №9888-10549/GA від 31.05.2024 року (надалі - Договір поруки), за умовами якого Поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником (першим відповідачем) його Боргових Зобов`язань перед Кредитором за договорами лізингу, у тому числі за Договором фінансового лізингу №10099-SME-FL від 29.06.2021, в повному обсязі таких зобов`язань.

Згідно з п.1.2 Договору поруки Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових Зобов`язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно.

Відповідно до п.4.2 Договору поруки Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання Боржником Боргових Зобов`язань перед Кредитором за Договором лізингу, здійснити виконання Боргових Зобов`язань в обсязі, заявленому Кредитором, протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Кредитора. Погашення здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Кредитора, який зазначений в цьому Договорі, в статті 12 або буде вказаний Поручителю у відповідному повідомленні.

09 травня 2025 року позивач, з огляду на порушення умов Договору фінансового лізингу, допущене першим відповідачем, надіслав другому відповідачу вимогу №79/05/25-ю від 09.05.2025 про сплату другим відповідачем усієї заборгованості першого відповідача за Договором фінансового лізингу.

Докази виконання даної вимоги другим відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи невиконання першим відповідачем своїх зобов`язань за Договором фінансового лізингу, та з урахуванням вищевказаних умов Договору поруки, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, 701620,95грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договору фінансового лізингу передав першому відповідачу у тимчасове володіння та користування Об`єкт лізингу, у зв`язку з чим у першого відповідача виник обов`язок зі сплати лізингових платежів в прядку і строки, встановлені вказаним Договором, з урахуванням графіку сплати, передбаченого Додатковою угодою №5 від 15.07.2024. Однак відповідач свої зобов`язання виконав не належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість з лізингових платежів у розмірі 701620,95грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної та своєчасної сплати лізингових платежів за Договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги до першого відповідача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається зі змісту Договору поруки другий відповідач прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання першим відповідачем боргових зобов`язань перед позивачем за Договором фінансового лізингу, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому позивачем, протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги позивача (п.4.2 Договору поруки).

Отже, другий відповідач несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли на підставі Договору фінансового лізингу разом з першим відповідачем.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів 701620,95грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів.

Заперечення першого відповідача проти позову, які викладені у його відзиві, судом не приймаються, виходячи з наступного.

З наданих першим відповідачем доказів вбачається, що позивач направив ТОВ "Блек Даймонд" лист №2344 від 13.01.2025, в якому зазначив, що Лізингоодержувач свої зобов`язання за Договорами фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021, №10100-SME-FL від 29.06.2021, №10101-SME-FL від 29.06.2021, №10099-SME-FL від 29.06.2021, № 10086-SME-FL від 29.06.2021 не виконує і станом на 13.01.2025 має прострочену заборгованість за вказаними договорами у сумі 704317,88 грн. З огляду на вказане, позивач вимагав у строк до 15.01.2025 забезпечити виконання зобов`язань Лізингоодержувача у порядку, що встановлений договорами та законодавством України, а саме сплатити прострочену заборгованість у сумі 704317,88 грн. у повному обсязі. У разі несплати заборгованості, Лізингодавцем буде розірвано Договори.

Отже у даному випадку позивач повідомив лише про наявність у нього наміру розірвати договори фінансового лізингу у випадку несплати заборгованості, проте не повідомляв про фактичну реалізацію ним свого права на таке одностороннє розірвання.

Також, позивач направив першому відповідачу ще один лист №2370 від 12.02.2025, в якому наголосив, що відповідно до умов Договору, у випадку порушення Лізингоодержувачем обов`язків зі своєчасної та повної сплати лізингових платежів (в разі, якщо строк прострочки перевищує 10 (десять) календарних днів, Сторони дійшли згоди про те, що в якості оперативно-господарських санкцій, згідно статей 235-237 Господарського кодексу України, Лізингодавець має право тимчасово обмежити право Лізингоодержувача на користування та/або володіння Предметом лізингу (у тому числі без згоди Лізингоодержувача) шляхом: а) вилучення у Лізингоодержувача комплекту ключів від Предмета лізингу; реєстраційних документів на Предмет лізингу; державних реєстраційних номерів; окремих деталей Предмета лізингу; б) застосування технічних засобів, які унеможливлюють рух Предмета лізингу (в т.ч. але не обмежуючись: блокування технічними засобами, вилучення окремих деталей, складових Предмету лізингу тощо); в) застосування електронних засобів, які унеможливлюють рух Предмета лізингу (в т.ч. але не обмежуючись: системи моніторингу/контролю/слідкування на основі систем супутникової GPS навігації тощо); г) перевезти власними силам, так і за допомогою спеціальних технічних засобів, евакуатора, або іншого технічного пристрою предмет лізингу з метою передачі Предмета лізингу на зберігання іншим особам (з покладанням на Лізингоодержувача відповідних витрат). Лізингоодержувач свої зобов`язання щодо сплати лізингових платежів не виконує, та в період з 12.02.2025 має прострочену заборгованість перед Лізингодавцем за Договорами, у сумі 1 122 221,22 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач повідомляє, що Лізингодавцем було прийнято рішення про застосування до Лізингоодержувача оперативно-господарських санкцій відповідно до Договорів.

Таким чином, у листі №2370 від 12.02.2025 позивач також не повідомляв про розірвання договору в односторонньому порядку, проте повідомив про прийняте ним рішення про застосування оперативно-господарських санкцій, які полягають в обмеженні права користування першого відповідача об`єктом лізингу, з огляду на наявну заборгованість з лізингових платежів.

Вищенаведене, а також пояснення представника позивача в судовому засіданні, спростовують твердження першого відповідача про розірвання Договору фінансового лізингу в односторонньому порядку за заявою лізингодавця.

Крім того, сама по собі обставина щодо розірвання договору жодним чином не звільняє лізингоодержувача від обов`язку сплатити лізингові платежі.

Так, частина 7 статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість із сплати лізингових платежів на дату розірвання договору, неустойку (штраф, пеню), документально підтверджені витрати, у тому числі на оплату ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства, у тому числі витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку із вчиненням виконавчого напису нотаріусом.

Отже лізингодавець у будь-якому випадку має право на отримання заборгованості з прострочених лізингових платежів.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ТОВ "ОТП Лізинг" у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт Солоницівка, вул.Заводська, буд.49, код 39152435) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт Солоницівка, вул.Заводська, буд.49, код 41470092) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м.Київ, вул.Жилянська, буд.43, код 35912126) 701620,95грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів, 8419,45грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "28" липня 2025 р.

Суддя М.В. Калантай