УХВАЛА

23 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/5995/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

(суддя - Турчин С.О.)

від 21.03.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді: Кропивна Л.В., Руденко М.А.)

від 30.06.2025

у справі № 910/5995/24

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА"; Національний банк України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД", Товариство з обмеженою відповідальністю "ДХ Інвест Нерухомість"

про солідарне стягнення 1 757 389 357, 57 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 у справі №910/5995/24 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" повернуто заявнику.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 у справі №910/5995/24 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі №910/5995/24, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" подало касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Крім того, від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження в даній справі, в якому просить постановити ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі №910/5995/24.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, яку залишено без змін судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що процесуальним правом самостійно ініціювати зустрічний позов чи змінити сторони існуючого судового провадження треті особи, які не заявляють самостійних вимог за приписами чинного ГПК України не наділені, а заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" позовні вимоги не є й позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі №910/5995/24, у розумінні статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5995/24 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", Національного банку України та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД", Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХ Інвест Нерухомість", про солідарне стягнення 1 757 389 357,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані спільним завданням майнової шкоди відповідачами 1-13 як посадовими особами ПАТ "КБ "НАДРА", внаслідок прийняття останніми необґрунтованих та недобросовісних рішень (оформлених протоколами) в складі колегіальних органів управління ПАТ "КБ "НАДРА".

Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" подано зустрічну позовну заяву до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним п.9.3 Консорціумного кредитного договору № 37/2012- КК від 24.09.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", Публічним акціонерним товариством "Банк "Кліринговий дім" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД"; визнання недійсним Консорціумний кредитний договір № 37/2012-КК від 24.09.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", Публічним акціонерним товариством "Банк "Кліринговий дім" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД".

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачем і відповідачем - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Позивач у позовній заяві викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 162 ГПК України).

Статтею 46 ГПК України передбачено, що, крім прав та обов`язків, визначених статтею 42 цього Кодексу, позивач вправі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити підстави або предмет позову у визначеному порядку та строки.

За змістом частини другої статті 46 та частини першої статті 180 ГПК України відповідач, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Правовий статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, визначається статтею 50 ГПК України. За змістом цієї статті, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, процесуальними правами щодо визначення підстав та предмета позову чи їх зміни не наділені.

Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору за приписами чинного ГПК України процесуальним правом самостійно ініціювати зустрічний позов чи змінити сторони існуючого судового провадження не наділені.

Крім цього, вказаний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" не може також вважатися позовом третьої особи з самостійними вимогами, враховуючи наступне.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справу, врегульованого нормами статті 49 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Відповідно до частин першої, третьої статті 49 ГПК треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є дотримання таких критеріїв: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмета спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження). Дотримання цих критеріїв необхідно оцінювати та з`ясовувати під час прийняття рішення щодо вступу в справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги (схожий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09.09.2019 у справі №910/12463/18, від 27.09.2019 у справі №904/323/19, від 11.11.2020 у справі №912/2751/16, в ході розгляду яких виникли подібні процесуальні правовідносини).

Згідно з частиною п`ятою статті 49 ГПК до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Частиною другою статті 180 вказаного Кодексу визначено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору необхідно розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Тому позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Предметом поданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позову є вимоги про стягнення 1 757 389 357,57 грн майнової шкоди, завданої відповідачами 1-13 як посадовими особами ПАТ "КБ "НАДРА", тоді як предметом поданого третьою особою зустрічного позову є вимоги про визнання недійсним пункту договору Консорціумний кредитний договір № 37/2012-КК від 24.09.2012 та вказаного договору в цілому. Тобто, позов, який подало Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД", заявлено всупереч приписам статей 42, 49 та 50 ГПК України не щодо предмета спору та не до всіх сторін цього спору, предмет позову ТОВ "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" є самостійним предметом, а отже, такі вимоги можуть бути заявлені у самостійному позові.

Відповідно до частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано повернув Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" зустрічну позовну заяву, оскільки процесуальним правом самостійно ініціювати зустрічний позов чи змінити сторони існуючого судового провадження треті особи, які не заявляють самостійних вимог за приписами чинного ГПК України не наділені, та заявлені позовні вимоги не є й позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі №910/5995/24, у розумінні статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі №910/5995/24 у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 287, 290, ч.2 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСЖИТЛОБУД" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі №910/5995/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко