ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Справа № 915/775/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участі представників учасників справи:

від позивача (представник позивача) - не з`явився,

від відповідача (представник відповідача) - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК Данаприс», пр-т Слобожанський, 35а, м. Дніпро, 49083,

електронна пошта:

представник позивача, Бєликов Вадим Ігорович

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032,

електронна пошта:

в особі: філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», Миколаївська обл., м. Південноукраїнськ, Вознесенський р-н, 55001,

електронна пошта:

про: стягнення 908 993,59 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОК Данаприс» звернулось до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовною заявою б/н від 15.05.2025 (вх. № 7443/25 від 15.05.2025) в якій просить суд:

1. Стягнути з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661), від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ідентифікаційний код ВП: 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК Данаприс» (, місцезнаходження: 49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 35а) заборгованість у розмірі у розмірі 908 993, 59 грн., яка складається з суми основного боргу - 880 078,32 грн. та понесених матеріальних втрат у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у розмірі 28 915,27 грн., що включають 2 266,50 грн. - 1% річних від несвоєчасно сплачених сум та 26 648,77 грн. - інфляційних втрат.

2. Стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання товару № 53-123-01-24-08891 від 15.04.2024, а саме зобов`язання зі сплати за поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 880 078,32 грн.

За порушення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати відповідно до положень ст. 625 ЦК України, а також 1% річних відповідно до умов п. 4.8 договору.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 549, 610, 611, 612, 625, 655,656 ЦК України, ст. 199, 231, 265 ГК України та умовами договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.06.2025, після усунення позивачем недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/775/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.06.2025, встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

05.06.2025 до суду від відповідача надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив б/н від 04.06.2025 (вх. № 8496/25 від 05.06.2025) на позовну заяву, в якому заявник просить суд: зменшити суму річних до 1000,00 грн; розгляд справи проводити без участі представника АТ «НАЕК «Енергоатом».

Відповідач посилається, зокрема, на те, що сума заборгованості по Договору повинна була сплачена до 12.02.2025. Термін оплати враховується з часу повного постачання товару згідно специфікації № 1, що відбулося 30.07.2024 за видатковою накладною №2010 від 26.07.2024. Останньою подією на виконання пункту 2.2 Договору була реєстрація податкової накладної в ЄРПН. Проте, судом повинні бути досліджені причини виникнення заборгованості відповідача як підстава для зменшення суми стягнення. Відповідач припустився порушення строків оплати, у зв`язку із значним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед АТ НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла фінансова криза неплатежів, що в свою чергу і призвело до несплати у передбачені договором терміни за наданих послуг.

Враховуючи викладене, ухвалення судового рішення в частині стягнення інфляції, без урахування факту відсутності вини відповідача, не буде відповідати умовам вмотивованості та обґрунтованості, свідчить однобокість висновків та невідповідність рішення у цій частині загальним критеріям законності, оскільки доводи та аргументи, а також надані для доведення певних обставин справи докази, не були належним чином оцінені судом, що своєю чергою призвело до прийняття неправосудного в цій частині рішення.

11.06.2025 до суду від позивача надійшла сформована в системі «Електронний суд» відповідь б/н від 10.06.2025 (вх. № 8713/25 від 11.06.2025) на відзив, в якій товариство наголошує, що укладаючи договір, на підставі якого заявлено позовні вимоги у цій справі, сторони чітко, на власний розсуд, погодили умови проведення розрахунків за товар і не ставили їх в залежність від інших обставин, при цьому спірний правочин за своїми умовами не передбачає проведення відповідачем розрахунків лише за наявності у нього необхідної суми коштів.

З урахуванням наведеного позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також 11.06.2025 до суду від позивача надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання б/н від 11.06.2025 (вх. № 8760/25 від 11.06.2025), в якому товариство просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ - 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ - 20915546) на користь позивача ТОВ «ОК Данаприс» (код ЄДРПОУ - 42956110) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500 грн.

25.06.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 25.06.2025 (вх. № 9511/25 від 25.06.2025) про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому заявник просить суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн та розгляд справи проводити без участі представника АТ «НАЕК «Енергоатом».

26.06.2025 до суду від позивача надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 26.06.2025 (вх. № 9595/25 від 26.06.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд залишив без задоволення ухвалою від 27.06.2025.

Ухвалою від 30.06.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження у справі № 915/775/25 та призначено її до судового розгляду по суті на 30.07.2025 об 11:30.

Про час та місце проведення засідання учасників справи було повідомлено відповідною ухвалою.

02.07.2025 до суду від позивача надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 02.07.2025 (вх. № 9909/25 від 02.07.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 02.07.2025.

30.07.2025 до суду від позивача надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 30.07.2025 (вх. № 11172/25 від 30.07.2025), в якій заявник просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

В судове засідання 30.07.2025 учасники справи своїх представників не направили, про час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 30.07.2025 за результатами розгляду справи за наявними матеріалами судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

15.04.2024 між Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє філія «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОК Данаприс», як постачальником, був укладений Договір про постачання товару № 53-123-0-24-08891 (далі - Договір), відповідно до предмету якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар код CPV 24510000-2 по ДК 021:2015 - Етиленові полімери у первинній формі (Електроізоляційні матеріали) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2023 року (п.1.1).

У відповідності до п.1.3 Договору, місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна вартість товару є твердою та складає: разом 740 000,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 148 000,00 грн; Всього з ПДВ: 888 000,00 грн.

Згідно з п. 2.2 Договору, оплата відбувається протягом 180 календарних днів після повного постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов п.п.3.2, 6.1 цього Договору. Штраф та пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

За умовами п. 3.1 Договору постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.07.2024, на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, відповідно до правил INCOTERMS в редакції 2010 року. Вантажоодержувач - ПВ філії «ВП «Складське господарство» АТ «НАЕК «Енергоатом» для філії «ВП «Південноукраїнська АЕС» НАЕК «Енергоатом».

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по позиційно;

- електронну податкову накладну, складену належним чином та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України;

- документ, що підтверджує якість товару (паспорт або сертифікат тощо).

Згідно з п. 3.5 Договору, датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

За умовами п. 3.11 Договору при поставці продукції (якщо товар обчислюється в одиницях довжини, площу, об`єми та маси) допускається відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної в специфікації в меншу сторону, пов`язане з особливостями фасування або пакування такої продукції безпосередньо виробником, а також особливостями її транспортування. При цьому, максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10 % від встановленого специфікацією показника, за умови, що суму Договору не буде перевищено та буде забезпечено постачання всієї номенклатури позицій специфікації. Відхилення обов`язково має бути узгоджено безпосередньо з покупцем.

Відповідно до п. 4.8 Договору сторони домовилися, що відповідно до ст. 625 ЦК України у разі невиконання умов оплати в установлений термін покупець сплачує 1 % річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 6.1 Договору, приймання товару за якістю та кількістю здійснюється згідно з вимогами нормативних та виробничих документів АТ «НАЕК «Енергоатом», зокрема Стандарту ДП «НАЕК «Енергоатом» - «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті АТ НАЕК «Енергоатом» в розділі Стандарти НАЕК «Енергоатом» за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standart-82).

Відповідно до п.9.1 Договору, всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього Договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензій чи позову.

За умовами п.п. 9.2, 9.3 Договору претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання.

У разі незадоволення претензій або не отримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей в претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з абз. 1 п. 10.1 Договору, будь-які зміни і доповнення до даного Договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені Додатковими угодами, що підписані уповноваженими особами та скріплені печаткою з боку покупця.

У відповідності до п.п. 12.1.1 та 12.1.2 Договору покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари; приймати поставлені товари згідно розділу 6.

Згідно з п. 12.3.1 постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів строки, встановлені цим Договором.

У відповідності до п. 13.1 Договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2025 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання. Продовження строку дії Договору можливе до його закінчення, шляхом укладення відповідної Додаткової угоди.

За умовами п. 13.2 Договору закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього Договору та виконання діючих зобов`язань за Договором.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

До договору сторонами укладено специфікацію №1 (додаток № 1), в якій погоджено поставку відповідачем позивачу товару на загальну суму 888 000,00 грн (81 найменування).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Так, за змістом ч. 1 ст. 265 Господарського Кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського Кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 880 078,32 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними:

- № 1091 від 29.04.2024 на суму 812 101,08 грн;

- № 2010 від 26.07.2024 на суму 67 977,24 грн.

Товар отримано відповідачем без зауважень, про що свідчить підпис уповноваженої особи філії ВП «Складське господарство» АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на вказаних вище видаткових накладних.

Суд зауважує, що за умовами Договору сторони погодили поставку товару на загальну суму 888 000,00 грн, при цьому передбачивши можливість відхилення фактичних показників загальної кількості товару від зазначеної в специфікації в меншу сторону, розмір якого (відхилення) не може перевищувати 10 % від встановленого специфікацією показника, за умови, що суму Договору не буде перевищено та буде забезпечено постачання всієї номенклатури позицій специфікації (п. 3.11 Договору).

На виконання Договору позивачем було передано відповідачу товару на загальну суму 880 078,32 грн, зокрема, з урахуванням поставки меншої кількості (маси) товару щодо позицій 2, 5, 11-13, 17, 23, 77, 79-81 Специфікації, що узгоджується з умовами п. 3.11 Договору, оскільки розмір відхилення фактичних показників загальної кількості товару від зазначеної в специфікації в меншу сторону не перевищив 10 % від встановленого специфікацією показника, при цьому суму Договору не було перевищено та було забезпечено постачання всієї номенклатури позицій специфікації.

Крім того, на підтвердження обставин реальності відповідної господарської операції, а також на виконання умов Договору позивачем надано до матеріалів справи податкові накладні:

- № 330 від 29.04.2024 на 812 101,08 грн (з квитанцією про реєстрацію в ЄРПН від 17.05.2024) та розрахунками коригування кількісних і вартісних показників № 707 від 29.04.2024 (з квитанцією про реєстрацію в ЄРПН від 20.05.2024) та № 708 від 29.04.2024 (з квитанцією про реєстрацію в ЄРПН від 03.06.2024);

- № 353 від 26.07.2024 на суму 67 977,24 грн (з квитанцією про реєстрацію в ЄРПН від 15.08.2024).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що обставина поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 880 078,32 грн підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, визнається відповідачем у відзиві, а, отже є встановленою у даній справі.

Для здійснення покупцем оплати за поставлений товар позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату № 180424ЮУ від 29.04.2024 та № 230724ЮУ від 23.07.2024.

Водночас, за даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, покупець оплати за поставлений товар не здійснив.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості та компенсаційних нарахувань, зазначаючи, зокрема про те, що з 23.01.2025 покупець є таким, що прострочує оплату вартості товару.

Відповідач у відповіді на претензію №23-0030.06/4896-вих від 20.02.2024 вказав, що оскільки податкова накладна зареєстрована в ЄРПН лише 15.08.2024, проведений розрахунок 1 % річних від простроченої суми з 23.01.2025 є безпідставним та необґрунтованим.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позов про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 880 078,32 грн за поставлений відповідачу товар, а також 1% річних у розмірі 2 266,50 грн та інфляційних втрат у розмірі 26 648,77 грн.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що за змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського Кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 536 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, на виконання умов договору, позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 880 078,32 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та підтверджено відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як визначено умовами договору (п. 2.2), оплата відбувається протягом 180 календарних днів після повного постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов п.п.3.2, 6.1 цього Договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю, зокрема, електронну податкову накладну, складену належним чином та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що повне постачання товару за Договором (з урахуванням передбаченого умовами п.3.11 допустимого відхилення) відбулося 26.07.2024, при цьому реєстрація податкової накладної щодо вказаної господарської операції відбулася 15.08.2024, що визнається учасниками справи.

З урахуванням наведеного, відповідно до умов п. 2.2 Договору оплата поставленого товару мала відбутися протягом 180 календарних днів після 15.08.2024, тобто не пізніше ніж 11.02.2025.

Проте, відповідач не здійснив оплату поставленого позивачем товару за видатковими накладними у встановлений договором строк.

Посилання відповідача у відзиві на наявність фінансової кризи та відсутність вини підприємства, як підстави для відповідальності, відхиляються судом.

Відповідно змісту ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 880 078,32 грн є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача (згідно з наведеними у позовній заяві розрахунками):

- 1 % річних за період прострочення виконання основного зобов`язання з 12.02.2025 по 16.05.2025 на суму 2 266,50 грн;

- інфляційні втрати за період прострочення виконання основного зобов`язання з 12.02.2025 по 31.04.2025 на суму 26 6487,77 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат та 1% річних, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст.625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

При цьому, сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не має характеру штрафних санкцій, а виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Отже, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та проценти річні за відповідні періоди.

При перевірці виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що при визначенні періоду нарахування позивачем кінцевою датою такого нарахування вказано 31.04.2025, хоча останнім днем нарахування мало би бути 30.04.2025, оскільки у місяці квітні 30 днів.

Водночас, оскільки індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, судом встановлено, що зазначена вище помилка не призвела до неправильного визначення суми інфляційних втрат, яку позивачем визначено правильно, а, отже позовні вимоги у відповідній частині є обґрунтованими.

Крім того, судом враховано, що виходячи зі змісту п. 4.8 Договору сторони домовилися, що відповідно до ст. 625 ЦК України у разі невиконання умов оплати в установлений термін покупець сплачує 1 % річних від простроченої суми.

Судом перевірено виконані позивачем розрахунки 1 % річних та встановлено, що товариством відповідний розрахунок виконано правильно, а, отже відповідні вимоги позивача є об ґрунтованими та підтверджені матеріалами справи.

При цьому, щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення суми річних до 1000,00 грн, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Великою Палатою Верховного суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 виклала правовий висновок про те, що з огляду на правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора їх розмір може бути зменшено.

При цьому суд під час визначення розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений і мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, який не підлягає зменшенню судом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що належні до сплати проценти річних є надмірно великі, оскільки заявлена до стягнення сума процентів річних (2 266,50 грн) складає близько 0,26 % від суми основної заборгованості (880 078,32 грн), яка станом на дату розгляду справи залишається непогашеною.

Крім того, судом взято до уваги, що за умовами договору сторонами уже було зменшено ставку процентів річних з 3 % до 1 %.

Отже, враховуючи зазначене вище, з урахуванням важливості та необхідності дотримання балансу інтересів сторін у даному конкретному випадку, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер господарської діяльності, її суспільне значення, а також ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості поставленого товару (їх повне невиконання), а також погодження сторонами ставки процентів річних за договором на рівні 1 %, господарський суд не вбачає наявності виняткових обставин, з якими законодавством пов`язується можливість реалізації судом дискреційних повноважень для зменшення розміру відсотків річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару, відповідач, у порушення приписів ст. 73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність порушених прав позивача.

Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судовий збір у даній справі підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна, 01032, місто Київ, вул.Назарівська, будинок 3; ) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна, 55001, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, місто Південноукраїнськ; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК Данаприс» (Україна, 49083, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Слобожанський, будинок 35-А; ) основний борг у розмірі 880 078,32 грн, 1 % річних у розмірі 2 266,50 грн, інфляційні втрати у розмірі 26 648,77 грн та судовий збір у розмірі 10 907,92 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 31.07.2025.

Суддя Н.О. Семенчук