ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/2002/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1; )
до Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» (63701, Харківська обл., Куп`янський р-н, м. Куп`янськ, пр. Конституції, 1; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

11.06.2025 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1», в якій просить суд:

- стягнути з Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» суму заборгованості за договором розподілу природного газу №DB016 від 01.01.2016 за період лютий 2022 червень 2023 року у сумі 8 718,63 грн., 3% річних 419,21 грн., інфляційні втрати 1 583,37 грн.;

- стягнути Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 1» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Разом з тим у позовній заяві позивач просить:

- визначити в рішенні суду про нарахування 3% річних на суму непогашеного за договором №DB016 від 01.01.2016 боргу в сумі 8 718,63 грн., за такою формулою: С * 3/100 * Д / 365, де С сума заборгованості; Д кількість днів прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення;

- визначити в рішенні суду про нарахування інфляційних втрат на суму непогашеного за договором №DB016 від 01.01.2016 боргу в сумі 8 718,63 грн, за такою формулою: І=С*ІІс-С, де С сума заборгованості; ІІс індекс інфляції сукупний за весь період прострочення (за весь період шляхом перемноження щомісячних індексів інфляції), починаючи з дати ухвалення судового рішення і на момент виконання цього рішення;

- при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором розподілу природного газу №DB016 від 01.01.2016 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати вартості розподілу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.06.2025 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" до Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/2002/25. Вирішено розгляд справи №922/2002/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу відповідно до статті 251 ГПК України встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України встановлено строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Згідно з абз.1 ч.6 ст.6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідач - Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» належить до осіб, які в силу ст.6 ГПК України зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Однак, відповідач станом на день прийняття цього рішення електронний кабінет не зареєстрував.

Відтак, 13.06.2025 для надання можливості відповідачу скористатися своїми процесуальними правами відповідно до ст.ст.251,252 Господарського процесуального кодексу України, суд з використанням установи поштового зв`язку АТ "Укрпошта" направив на адресу відповідача - Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» (63701, Харківська обл., Куп`янський р-н, м. Куп`янськ, пр. Конституції, 1) вищезазначену ухвалу суду про відкриття провадження по справі №922/2002/25 від 13.06.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, 24.06.2025 вказану судову кореспонденцію повернуто на адресу суду з відміткою пошти в довідці ф.20: "за закінченням терміну зберігання"

Водночас, згідно інформації з сайту АТ "Укрпошта" за трекінгом 274 вказану судову кореспонденцію 21.06.2025 "Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою)".

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

З огляду на зазначене, 25.06.2025 вищезазначену ухвалу суду про відкриття провадження по справі №922/2002/25 від 13.06.2025 судом повторно направлено на адресу Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1», а саме: 63701, Харківська обл., Куп`янський р-н, м.Куп`янськ, пр. Конституції, 1, яка збігається з адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, вказану судову кореспонденцію 07.07.2025 повернуто на адресу суду з відміткою пошти в довідці ф.20: "за закінченням терміну зберігання".

Водночас, згідно інформації з сайту АТ "Укрпошта" за трекінгом 946 вказану судову кореспонденцію 02.07.2025 "Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою)".

Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду від 17.07.2025 направлено Акціонерному товариству "Укрпошта" в особі Харківської дирекції окрему ухвалу у справі №922/2002/25 з метою усунення порушень порядку вручення поштової кореспонденції. Надано Акціонерному товариству "Укрпошта" в особі Харківської дирекції строк десять днів з дня отримання окремої ухвали для формулювання інформації щодо підстав невручення поштового відправленням з трек-номером 274 та 946.

24.07.2025 через канцелярію суду від начальника відділу звернень суб`єктів владних повноважень АТ "Укрпошта" надійшов лист (вх.№17157 від 24.07.2025), в якому повідомлено, що згідно з інформацією автоматизованої системи Укрпошти та за повідомленням відповідного підрозділу Укрпошти, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» №274 від 16.06.2025 року та №946 від 26.06.2025 року на адресу Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 1» (вул. Конституції, буд. 1, м. Куп`янськ, Харківської обл., 63705) надійшли до відділення Шевченкове (індекс 63601) 17.06.2025 року та 27.06.2025 року відповідно. Оскільки м. Куп`янськ відноситься до території активних бойових дій, у зв`язку із безпековою ситуацією відділення у м. Куп`янськ тимчасово не функціонують, вручити рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» №274 та №946 не надалось можливим. Тому їх повернуто 21.06.2025 року та 02.07.2025 року за зворотною адресою.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

Разом з цим, задля належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі 13.06.2025 судом на сайті Судової влади було розміщено Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, яким повідомлено Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 1» у справі №922/2002/25 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" до Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 1» про стягнення заборгованості, як відповідача, про те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.06.2025 у справі №922/2002/25 відкрито провадження. Вирішено розгляд справи №922/2002/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В той же день, секретарем судового засідання сформовано телефонограму на номер телефону відповідач, зазначений позивачем в позовній заяві, однак відповідачем вказану телефонограму прийнято не було, оскільки номер вказаний у позовній заяві не обслуговується.

Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відтак, з огляду на вищезазначене, судом здійснено всі можливі дії для належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд даної справи.

В свою чергу відповідач своїм правом наданим відповідно до ст.251, ст.252 ГПК України не скористався, відзив на позов не надав, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу та інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на 28.07.2025 від відповідача будь-яких заяв по суті спору та/або з процесуальних питань до суду не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

АТ «Харківгаз» мало статус Оператора газорозподільної системи, який до 01.07.2023 здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП № 809 від 19.06.2017.

Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ), Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газ (глава 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви- приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

01.01.2016 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (Оператор ГРМ) та Комунальним закладом спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа № 1» (споживач) було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписанням відповідачем Заяви-приєднання №DB016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (далі - Заява).

Підписанням Заяви відповідач приєднався до умов Типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 (далі - Договір) та розміщений на офіційному сайті Верховної Ради України, за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text.

Разом з цим, сторонами було укладено та підписано письмову форму Договору №DB016 розподілу природного газу.

АТ «Харківгаз» надавало послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, яка визначена Додатком № 4 до Договору, що додається до заяви-приєднання, а саме: Комунальний початковий спеціалізований мистецьки навчальний заклад «Куп`янська дитяча музична школа №1» Куп`янської міської ради Харківської області, Куп`янськ, пл. Центральна (Леніна), 1.

На момент укладання Договору відповідач був зареєстрований як Комунальний початковий спеціалізований мистецьки навчальний заклад «Куп`янська дитяча музична школа №1» Куп`янської міської ради Харківської області

Із листа від 28 січня 2024 року №6 Оператору ГРМ стало відомо, що назва споживача - Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1».

Згідно пункту 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до договору відповідно), згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Пунктом 12.2. Договору передбачено, що якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього Договору зміни. Нерозірвання цього Договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього Договору змінами.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Розрахунковий період за цим Договором є календарний місяць (п.6.3.Договору).

Відповідно до п.6.4. Договору, оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу ГРМ, Оператором ГРМ було визначено обсяг річної замовленої потужності споживача на 2022 рік, про що зазначено в Акті приймання-передачі природного газу № ХА00042168 від 30.09.2021 та становить: 6 922,93 м.куб. - величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 576,91 м.куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу ГРМ, з урахуванням актів приймання- передачі природного газу №ХА00044429 від 30.11.2021 (362,58 м. куб.), №ХА00045873 від 31.12.2021 (1 322,75 м. куб.), №ХА00046343 від 31.01.2022 (1 506,06 м. куб.), №ХА00048718 від 28.02.2022 (993,82 м. куб.), №ХА00049437 від 31.02.2022 (0,78 м. куб.), Оператором ГРМ було визначено обсяг річної замовленої потужності споживача на 2023 рік, про що зазначено в Акті приймання-передачі природного газу № ХА00053986 від 30.09.2022 та становить: 4 185,99 м.куб. - величина річної замовленої потужності на 2023 рік, та, відповідно, 348,83 м.куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Акт надсилається оператором ГРМ споживачеві. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 6.6. розд. VI Типового договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

На підставі вищевикладеного та умов Договору, АТ «ХАРКІВГАЗ» було складено акти наданих послуг:

- №ХАЯ82003029 від 28.02.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у лютому 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82005541 від 31.03.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у березні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82007217 від 30.04.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82008839 від 31.05.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82010487 від 30.06.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2022 року склав 576,92 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,68 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- № ХАЯ82012279 від 31.07.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у липні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82013965 від 31.08.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у серпні 2022 року склав 37,22 м. куб., вартість наданих послуг складає 88,88 грн (в т.ч. ПДВ 14,81 грн);

- №ХАЯ82015584 від 30.09.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у вересні 2022 року склав 153,84 м. куб., вартість наданих послуг складає 367,37 грн (в т.ч. ПДВ 61,23 грн);

- №ХАЯ82018753 від 30.11.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у листопаді 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82020648 від 31.12.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у грудні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ50041 від 31.01.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у січні 2023 року склав 348,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №ХАЯ50329 від 28.02.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу лютому 2023 року склав 348,84 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,03 грн (в т.ч. ПДВ 138,84 грн);

- №ХАЯ50617 від 31.03.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу березні 2023 року склав 348,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №БХ000006361 від 30.04.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2023 року склав 348,83м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №БХ000008167 від 31.05.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2023 року склав 348,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №БХ000011319від 30.06.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2023 року склав 348,84 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,04 грн (в т.ч. ПДВ 138,84 грн).

Обсяг розподіленого природного газу в серпні, вересні 2022 було відкориговано АТ «Харківгаз», у зв`язку з тим, що внаслідок військової агресії російської федерації проти України, яка почалася 24.02.2022, у Харківській області були пошкоджені деякі ГРС. Тому, АТ «Харківгаз» керуючись вимогами пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, здійснило перерахунок вартості річної замовленої потужності по об`єктах споживача, що було враховано у актах за даний період. Акт наданих послуг за жовтень взагалі не складався.

Станом на 01.02.2022 у споживача існувала переплата в сумі 3,59 грн.

З урахуванням існуючих переплат, заборгованість відповідача за період з лютого 2022 року по червень 2023 року включно становила 16 472,03 грн.

Акти наданих послуг, акти приймання-передачі передачі природного газу, акти звіряння направлялись відповідачеві разом із досудовим попередженням від 23.06.2023 №Сл-402К та листом від 23.06.2023 №Сл-401К (відправлено 27.06.2023), претензією від 30.10.2024 №Сл-793К та листом від 30.10.2023 №Сл-794К (відправлено 03.11.2023).

Як стверджує позивач, АТ "Харківгаз" у повному обсязі виконало свої зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та надання послуги з розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу згідно умов договору розподілу природного газу №DB016 від 01.01.2016.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем не виконано зобов`язання за договором в частині оплати вартості величини річної замовленої потужності.

Листом вих.№6 від 28.01.2024 споживач звернувся до АТ «Харківгаз» щодо скасування нарахування заборгованості і величини замовленої потужності (вх.№Сл-138К від 29.01.2024), у зв`язку із чим, Протоколом №БД-01-02 засідання комісії з розгляду заявок про перерахунок величини річної замовленої потужності по об`єктах споживачів природного газу згідно вимог Кодексу газорозподільних систем по АТ «Харківгаз» від 13.02.2024 - було проведено перерахунок вартості річної замовленої потужності з урахуванням фактичного ненадання послуги з розподілу природного газу, скасовано нарахування вартості послуг в обсязі 3 246,82 м. куб. на суму 7 753,40 грн.

Таким чином, заборгованість споживача становить 16472,03- 7753,40 = 8718,63 грн.

Як стверджує позивач, на теперішній час заборгованість у сумі 8718,63 грн. відповідачем не погашена.

Вище встановлене відповідачем не спростовано, доказів погашення заборгованості або спростування її наявності суду не надано.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як було встановлено судом, 01.01.2016 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (Оператор ГРМ) та Комунальним закладом спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» (споживач) було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписанням відповідачем Заяви-приєднання №DB016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (далі - Заява).

Підписанням Заяви відповідач приєднався до умов Типового публічного договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 (далі - Договір) та розміщений на офіційному сайті Верховної Ради України, за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1384-15#Text.

Разом з цим, сторонами було укладено та підписано письмову форму Договору №DB016 розподілу природного газу.

Згідно пункту 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Аналогічна норма викладена в п.2.2. Договору.

Отже, з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Доказів розірвання договору матеріали справи не містять.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Розрахунковий період за цим Договором є календарний місяць (п.6.3.Договору).

Відповідно до п.6.4. Договору, оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу ГРМ, Оператором ГРМ було визначено обсяг річної замовленої потужності споживача на 2022 рік, про що зазначено в Акті приймання-передачі природного газу № ХА00042168 від 30.09.2021 та становить: 6 922,93 м.куб. - величина річної замовленої потужності на 2022 рік, та, відповідно, 576,91 м.куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Враховуючи умови договору та норми Кодексу ГРМ, з урахуванням актів приймання- передачі природного газу №ХА00044429 від 30.11.2021 (362,58 м. куб.), №ХА00045873 від 31.12.2021 (1 322,75 м. куб.), №ХА00046343 від 31.01.2022 (1 506,06 м. куб.), №ХА00048718 від 28.02.2022 (993,82 м. куб.), №ХА00049437 від 31.02.2022 (0,78 м. куб.), Оператором ГРМ було визначено обсяг річної замовленої потужності споживача на 2023 рік, про що зазначено в Акті приймання-передачі природного газу № ХА00053986 від 30.09.2022 (копія Акту додається) та становить: 4 185,99 м.куб. - величина річної замовленої потужності на 2023 рік, та, відповідно, 348,83 м.куб. - величина замовленої потужності на місяць.

Відповідно до пункту 7 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання. Споживач, що не є побутовим, оплачує вартість замовленої річної потужності виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

АТ «Харківгаз» надавало послуги з розподілу природного газу споживачу по точці комерційного обліку, яка визначена Додатком № 4 до Договору, що додається до заяви-приєднання, а саме: Комунальний початковий спеціалізований мистецьки навчальний заклад «Куп`янська дитяча музична школа №1» Куп`янської міської ради Харківської області, Куп`янськ, пл. Центральна (Леніна), 1.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 6.6 Договору визначено, що надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як було встановлено судом, АТ «ХАРКІВГАЗ» було складено акти наданих послуг:

- №ХАЯ82003029 від 28.02.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у лютому 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82005541 від 31.03.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у березні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82007217 від 30.04.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82008839 від 31.05.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82010487 від 30.06.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2022 року склав 576,92 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,68 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- № ХАЯ82012279 від 31.07.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у липні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82013965 від 31.08.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у серпні 2022 року склав 37,22 м. куб., вартість наданих послуг складає 88,88 грн (в т.ч. ПДВ 14,81 грн);

- №ХАЯ82015584 від 30.09.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у вересні 2022 року склав 153,84 м. куб., вартість наданих послуг складає 367,37 грн (в т.ч. ПДВ 61,23 грн);

- №ХАЯ82018753 від 30.11.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у листопаді 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ82020648 від 31.12.2022, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у грудні 2022 року склав 576,91 м. куб., вартість наданих послуг складає 1 377,66 грн (в т.ч. ПДВ 229,61 грн);

- №ХАЯ50041 від 31.01.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у січні 2023 року склав 348,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №ХАЯ50329 від 28.02.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу лютому 2023 року склав 348,84 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,03 грн (в т.ч. ПДВ 138,84 грн);

- №ХАЯ50617 від 31.03.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу березні 2023 року склав 348,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №БХ000006361 від 30.04.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у квітні 2023 року склав 348,83м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №БХ000008167 від 31.05.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у травні 2023 року склав 348,83 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,00 грн (в т.ч. ПДВ 138,83 грн);

- №БХ000011319від 30.06.2023, згідно з яким об`єм розподіленого споживачу природного газу у червні 2023 року склав 348,84 м. куб., вартість наданих послуг складає 833,04 грн (в т.ч. ПДВ 138,84 грн).

Обсяг розподіленого природного газу в серпні, вересні 2022 було відкориговано АТ «Харківгаз», у зв`язку з тим, що внаслідок військової агресії російської федерації проти України, яка почалася 24.02.2022, у Харківській області були пошкоджені деякі ГРС. Тому, АТ «Харківгаз» керуючись вимогами пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, здійснило перерахунок вартості річної замовленої потужності по об`єктах споживача, що було враховано у актах за даний період. Акт наданих послуг за жовтень взагалі не складався.

Станом на 01.02.2022 у споживача існувала переплата в сумі 3,59 грн.

З урахуванням існуючих переплат, заборгованість відповідача за період з лютого 2022 року по червень 2023 року включно становила 16 472,03 грн.

Акти наданих послуг, акти приймання-передачі передачі природного газу, акти звіряння направлялись відповідачеві разом із досудовим попередженням від 23.06.2023 №Сл-402К та листом від 23.06.2023 №Сл-401К (відправлено 27.06.2023), претензією від 30.10.2024 №Сл-793К та листом від 30.10.2023 №Сл-794К (відправлено 03.11.2023).

Відтак, АТ "Харківгаз" у повному обсязі виконало свої зобов`язання щодо забезпечення можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи та надання послуги з розподілу належних йому об`ємів (обсягів) природного газу згідно умов договору розподілу природного газу №DB016 від 01.01.2016.

В подальшому, листом вих.№6 від 28.01.2024 споживач звернувся до АТ «Харківгаз» щодо скасування нарахування заборгованості і величини замовленої потужності (вх.№Сл-138К від 29.01.2024), у зв`язку із чим, Протоколом №БД-01-02 засідання комісії з розгляду заявок про перерахунок величини річної замовленої потужності по об`єктах споживачів природного газу згідно вимог Кодексу газорозподільних систем по АТ «Харківгаз» від 13.02.2024 - було проведено перерахунок вартості річної замовленої потужності з урахуванням фактичного ненадання послуги з розподілу природного газу, скасовано нарахування вартості послуг в обсязі 3 246,82 м. куб. на суму 7 753,40 грн.

Таким чином, заборгованість споживача становить 16472,03 - 7753,40 = 8718,63 грн.

Наявні в матеріалах справи Акти відповідачем не підписані. Вмотивованої відмови відповідача від підписання відповідних Актів матеріали справи не містять.

В силу положень частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Доказів сплати відповідачем заборгованості за розподіл природного газу за період з лютого 2022 року по червень 2023 року у сумі 8 718,63 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене та те, що заборгованість відповідача за розподіл природного газу за період з лютого 2022 року по червень 2023 року на час прийняття цього рішення складає 8 718,63 грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 718,63 грн. боргу за Договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню в цій частині.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 419,21 грн. та інфляційні втрати у сумі 1 583,37 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст.625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі №3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

В свою чергу відповідач контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат суду не надав.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки здійснено у відповідності вимог чинного законодавства і є арифметично вірними, а відтак підлягають задоволенню у цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог статті 4 Закону України Про судовий збір та подання позивачем до суду позовної заяви у цій справі в електронній формі, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі (з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Водночас, позивач в позовній заяві просив суд:

- визначити в рішенні суду про нарахування 3% річних на суму непогашеного за договором N^DB016 від 01.01.2016 боргу в сумі 8 718,63 грн, за такою формулою: С * 3/100 * Д / 365, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення;

- визначити в рішенні суду про нарахування інфляційних втрат на суму непогашеного за договором №DB016 від 01.01.2016 боргу в сумі 8 718,63 грн, за такою формулою: І=С*ІІс-С, де С - сума заборгованості; ІІс - індекс інфляції сукупний за весь період прострочення (за весь період шляхом перемноження щомісячних індексів інфляції), починаючи з дати ухвалення судового рішення і на момент виконання цього рішення;

- при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Згідно з ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що остання передбачає право, а не обов`язок суду зазначити про нарахування відсотків або пені у рішенні про стягнення боргу, і таке право надано суду для нарахування відсотків, або для нарахування пені, тобто за вибором позивача один з видів відповідальності.

Частиною 1 статті 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до приписів статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Використовуючи в абзаці першому частини десятої статті 238 ГПК України сполучник «або» під час формулювання вимог до змісту судового рішення, законодавець у такий спосіб прямо виключив (через імперативну альтернативність нарахування або відсотків, або пені) одночасність стягнення відсотків і пені. У такий спосіб гарантується справедливість відповідальності, що покладатиметься на відповідача за судовим рішенням на майбутнє.

Якщо допустити протилежне, а саме можливість одночасного стягнення відсотків та пені після ухвалення судового рішення та до моменту його виконання, то це було б продовженням стягнення, присудженого судом на майбутнє, шляхом застосування відразу двох видів відповідальності, що з високою ймовірністю може створити кабальні умови для боржника, які в кінцевому випадку призведуть до неможливості виконання судового рішення. Такий підхід спотворював би дійсний зміст частини десятої статті 238 ГПК України та частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України.

Тож потрібно враховувати, що в абзац другий частини десятої статті 238 ГПК України містить вказівки не суду, який ухвалює рішення, а органу, який виконуватиме судове рішення та здійснюватиме остаточний розрахунок відсотків чи пені, нарахованих судом на підставі абзацу першого частини десятої статті 238 ГПК України. Саме абзац перший частини десятої статті 238 ГПК України визначає певне правило поведінки, обов`язкове для суду, і до того ж формулює його із використанням сполучника «або», а саме: «Суд…, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення».

Вказівка у судовому рішенні про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, про їх одночасне нарахування за весь період до виконання відповідного судового рішення є недопустимою, оскільки це прямо суперечить імперативним приписам частини десятої статті 238 ГПК України (або відсотки, або пеня), принципу верховенства права у частині правової визначеності та унеможливлює гарантування реалізації засади справедливості в будь-який момент під час фактичного виконання судового рішення.

Умова в судовому рішенні про нарахування на майбутнє одночасно пені та відсотків без обмеження у часі перетворить такий судовий акт на кабальний, оскільки навіть у разі об`єктивної неможливості боржника виконати це судове рішення припинити нарахування на майбутнє відповідних пені та відсотків буде неможливо.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 виснувала, що під час ухвалення рішення про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, суд не має права зазначати в рішенні про нарахування одночасно відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду.

До того ж згадані норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Таке правило поведінки для суду, як «суд, приймаючи рішення …, може зазначити…», прямо передбачено у частині десятій статті 238 ГПК України.

Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України.

Можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення.

Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання.

Відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України, якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу.

Водночас, індекс інфляції хоч математично і може бути виражений через відсоткове співвідношення, але за методикою розраховується за набагато складнішою формулою, ніж відсотки чи пеня на суму борги, за своєю економічною суттю є показником, що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а отже не підпадає під дію ч. 10 ст. 258 ГПК України.

Аналогічна правова позиція стосовно нарахування індексу інфляції на підставі ч.10 ст.258 ГПК України викладена, зокрема, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 по справі №911/952/22, яка набрала законної сили).

За приписами частини 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Враховуючи наявність у відповідача боргу та заявлене позивачем клопотання, суд дійшов висновку про можливість зазначення в цьому рішенні про нарахування 3% річних органом (особою) на суму залишку основного боргу, що здійснює примусове виконання рішення, до моменту виконання рішення згідно ч.10 ст.238 ГПК України, за формулою:

сума 3% річних = С х 3% х Д : К : 100, де:

С - сума залишку боргу (станом на день прийняття цього рішення сума залишку основного боргу складає 8 718,63 грн.);

Д - кількість днів прострочення;

К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, за кожен повний день прострочення, починаючи з дати ухвалення судового рішення і до моменту виконання цього рішення.

Водночас суд зазначає, що нарахування 3% річних здійснюється виключно на суму основного боргу, а не на суму основного боргу з урахуванням уже нарахованих 3% річних та індексу інфляції.

З огляду на вище викладене, в іншій частині клопотання позивача, враховуючи імперативні приписи частини десятої статті 238 ГПК України (або відсотки, або пеня), принцип верховенства права у частині правової визначеності та гарантування реалізації засади справедливості, - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" до Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Куп`янська музична школа №1» (63701, Харківська обл., Куп`янський р-н, м. Куп`янськ, пр. Конституції, 1; ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1; ) суму заборгованості за договором розподілу природного газу №DB016 від 01.01.2016 за період лютий 2022 - червень 2023 року у розмірі 8 718 (вісім тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 63 коп., 3% річних у розмірі 419 (чотириста дев`ятнадцять) грн. 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 583 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят три) грн. 37 коп., а також суму судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визначення в рішенні суду про нарахування 3% річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення - задовольнити частково.

Відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму залишку основного боргу за правилами, визначеними у рішенні, за кожен повний день прострочення, починаючи з дати ухвалення цього рішення і до моменту його виконання.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "28" липня 2025 р.

Суддя Т.О. Пономаренко