РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2025Справа № 910/2241/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 292 892,75 грн.,

За участі представників сторін:

від позивача: Самофал В.І. за ордером від 13.03.2025 року серії СА № 1048323;

від відповідача: Подобєд О.В. за довіреністю від 24.02.2025 року № 275-Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" (далі - позивач, Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення грошових коштів у розмірі 3 761 256,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором від 17.08.2010 року № 6323/02 в частині повної оплати поставленої позивачем Підприємству в квітні 2024 року електричної енергії за "зеленим тарифом", у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі.

Ухвалою від 28.02.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/2241/25, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 26.03.2025 року.

20.03.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Підприємства від 14.03.2025 року № 15/1266 на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти задоволення пред`явлених Товариством вимог з огляду на те, що за існуючого алгоритму розрахунків, обов`язок Підприємства щодо оплати 100 % вартості електричної енергії обумовлений 100 % оплатою ОСП послуги перед відповідачем у відповідному розрахунковому періоді. Також, відповідач зазначив про відсутність підстав для стягнення з нього спірної суми коштів з огляду на існування боргу Товариства перед Підприємством, зокрема, щодо частки відшкодування вартості небалансу з січня 2021 року по лютий 2025 року в розмірі 3 864 199,99 грн.

20.03.2025 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача від 17.03.2025 року, в якому останній просив суд продовжити йому процесуальний строк на подання доказів до 26.03.2025 року.

21.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Підприємства від 21.03.2025 року про долучення доказів до матеріалів справи.

24.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Товариства від 24.03.2025 року на відзив на позовну заяву, в якій останнє навело мотиви на спростування висловлених Підприємством заперечень проти позову.

Крім того, 24.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Товариства від 24.03.2025 року, в якому останнє просило суд закрити провадження у даній справі в частині вимог про стягнення з Підприємства заборгованості у розмірі 3 468 363,87 грн., у зв`язку з добровільним погашенням відповідачем цієї суми боргу після відкриття провадження у справі, а також повернути позивачу суму судового збору в розмірі 41 620,37 грн.

У підготовчому засіданні 26.03.2025 року суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи подані сторонами докази, встановив відповідачу процесуальний строк на подання заперечень до 04.04.2025 року, а також постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.04.2025 року.

02.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства від 02.04.2025 року про проведення підготовчого засідання, призначеного на 15.04.2025 року, без участі представника позивача.

07.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Підприємства від 04.04.2025 року, в яких останнє навело додаткові мотиви на спростування обґрунтованості вимог Товариства.

У підготовчому засіданні 15.04.2025 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/2241/25 на 30 днів та відклав підготовче засідання на 14.05.2025 року.

Ухвалою від 14.05.2025 року господарський суд міста Києва закрив провадження у справі № 910/2241/25 в частині позовних вимог Товариства до Підприємства про стягнення заборгованості у розмірі 3 468 363,87 грн. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, а також повернув позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 41 620,37 грн. У той же час, цією ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі № 910/2241/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 11.06.2025 року.

10.06.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача від 10.06.2025 року про відкладення розгляду справи на іншу дату.

У судовому засіданні 11.06.2025 року оголошувалася перерва до 09.07.2025 року.

07.07.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача.

У судовому засіданні 09.07.2025 року оголошувалася перерва до 24.07.2025 року.

Разом із тим, судове засідання у вказаній справі, призначене на 24.07.2025 року, не відбулося, у зв`язку із оголошенням у місті Києві повітряної тривоги.

Ухвалою від 24.07.2025 року господарський суд міста Києва призначив судове засідання у справі № 910/2241/25 на 29.07.2025 року.

У судовому засіданні 29.07.2025 року представник позивача підтримав вимоги про стягнення з Підприємства заборгованості у розмірі 292 892,75 грн. та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог Товариства заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 14.03.2025 року № 15/1266 та запереченнях від 04.04.2025 року.

У судовому засіданні 29.07.2025 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.08.2010 року між Державним підприємством "Енергоринок" та позивачем був укладений договір № 6323/02 (далі - Договір), за умовами якого Товариство зобов`язалося продавати, а Державне підприємство "Енергоринок" - купувати електроенергію, вироблену Товариством, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

30.06.2019 року між Державним підприємством "Енергоринок", Підприємством та Товариством було укладено додаткову угоду № 197/01 до Договору, в якій означені контрагенти дійшли згоди в преамбулі Договору слова "Державне підприємство "Енергоринок" замінити на слова "Державне підприємство "Гарантований покупець" та замінити статті 1-10 Договору статтями 1-8 у новій редакції.

Наведений Договір, а також додаткова угода від 30.06.2019 року № 197/01 до нього підписані уповноваженими представниками їх сторін та скріплені відбитками печаток означених суб`єктів господарювання.

У подальшому позивач та відповідач уклади додаткові угоди, зокрема від 28.12.2019 № 1873/07, від 05.05.2020 № 1350/01/20, від 26.02.2021 № 982/01/21, від 25.05.2023 № 1369/07/23, від 12.02.2024 року № 1893/07/24, від 14.06.2024 року № 3901/07/24, якими вносили зміни до Договору.

Усі вказані вище додаткові угоди підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток означених суб`єктів господарювання.

Згідно з пунктом 1.1 Договору (тут і далі в редакції відповідних додаткових угод) за цією угодою продавець зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи Гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.1 Договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 308, договором про участь у балансуючій групі Гарантованого покупця та керуються їх положеннями і положеннями чинного законодавства України при виконанні цього Договору.

У пункті 2.2 Договору визначено, що купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умови включення генеруючих установок продавця до балансуючої групи Гарантованого покупця.

В силу пунктів 2.3, 2.4 Договору продавець здійснює продаж електричної енергії Гарантованому покупцю за встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" та Порядком, у національній валюті України.

Вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.

Відповідно до пунктів 3.1-3.3 Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку. Наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку.

Розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Гарантований покупець та продавець при виникненні взаємно однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється сторонами в установленому законодавством порядку.

Оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку.

У пункті 4.4 Договору унормовано, що відповідач зобов`язаний здійснювати купівлю та продаж електричної енергії в обсязі, визначеному відповідно до Порядку, та своєчасно і в повному обсязі здійснювати розрахунки за куплену у продавця електричну енергію.

Слід зазначити, що у додатковій угоді від 14.06.2024 року № 3901/07/24 до Договору його сторони дійшли згоди про призупинення дії Договору щодо генеруючих одиниць продавця ЕІС типу W62W49H з дня набрання чинності цією додатковою угодою. Крім того, сторони погодили, що з дня набрання чинності цією додатковою угодою призупиняється виконання зобов`язань сторін щодо генеруючих одиниць продавця ЕІС типу W62W49H в частині:

- купівлі-продажу електричної енергії, виробленої продавцем;

- оплати внесків для створення спеціального (цільового) фонду, призначеного для покриття арбітражних витрат Гарантованого покупця.

У той же час, за умовами пункту 3 додаткової угоди від 14.06.2024 року № 3901/07/24 призупинення дії Договору не звільняє сторони від належного виконання зобов`язань за період перебування в балансуючій групі Гарантованого покупця, зокрема щодо здійснення Гарантованим покупцем розрахунків перед продавцем, виконання продавцем зобов`язань щодо оплати внесків для створення спеціального (цільового) фонду, призначеного для покриття арбітражних витрат Гарантованого покупця, сплати за спожиту електроенергію, а також підписання актів купівлі-продажу електричної енергії та актів коригування до них за всі розрахункові періоди перебування в балансуючій групі Гарантованого покупця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору між уповноваженими представниками сторін було підписано та скріплено їх печатками відповідний акт від 30.04.2024 року купівлі-продажу електричної енергії за квітень 2024 року на суму 20 380 195,84 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з продажу електроенергії у квітні 2024 року свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Товариством умов Договору.

Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство посилалося на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе за Договором грошових зобов`язань з оплати отриманої у квітні 2024 року електричної енергії за Підприємством (з урахуванням здійснених останнім часткових оплат суми боргу) утворилась заборгованість, яка на час вирішення даного спору становить 292 892,75 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог Товариства, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні за змістом положення містяться у статті 712 Цивільного кодексу України, відповідно до яких за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника "останньої надії"; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі, виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яким встановлено "зелений" тариф та які за результатами аукціону набули право на підтримку на строк застосування "зеленого" тарифу, на строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.

Частиною 2 статті 65 цього ж Закону передбачено, що Гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на включених до складу балансуючої групи гарантованого покупця об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу, обсяг якої не перевищує обсяг електричної енергії, який може бути відпущений відповідним об`єктом електроенергетики або чергою його будівництва (пусковим комплексом) у кожному розрахунковому періоді (годині), згідно із встановленою потужністю електрогенеруючого обладнання, зазначеною в ліцензії на виробництво електричної енергії. При цьому в кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики або черзі його будівництва (пусковому комплексі) з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками активних споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими активними споживачами.

За змістом частин 4, 5 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Як було зазначено вище, згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку. Наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку.

Розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Гарантований покупець та продавець при виникненні взаємно однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється сторонами в установленому законодавством порядку.

Оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку.

Згідно з пунктами 11.3, 11.4 Порядку (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після отримання продавцем за "зеленим" тарифом від гарантованого покупця акта купівлі-продажу електричної енергії або акта коригування, підписаного уповноваженою особою гарантованого покупця із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, продавець за "зеленим" тарифом протягом трьох днів з дня отримання відповідного акта направляє гарантованому покупцю примірник акта, підписаний уповноваженою особою продавця за "зеленим" тарифом із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису.

У разі наявності у продавця за "зеленим" тарифом зауважень до акта купівлі-продажу електричної енергії або акта коригування, наданого гарантованим покупцем, та/або відмови у його підписанні продавець за "зеленим" тарифом зобов`язаний письмово повідомити про це гарантованого покупця, надати вмотивовану відмову від його підписання та впродовж 30 днів ініціювати спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість визначається за даними, зазначеними в акті купівлі-продажу електричної енергії або акті коригування.

Якщо продавець протягом трьох робочих днів з дня направлення акта купівлі-продажу електричної енергії або акта коригування не направив до гарантованого покупця підписаний акт купівлі-продажу електричної енергії або акт коригування та впродовж 30 днів не ініціював спір, то такий акт купівлі-продажу електричної енергії або акт коригування вважається підписаним продавцем за "зеленим" тарифом.

Гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

З матеріалів справи вбачається, що НКРЕКП постановою від 11.02.2025 року № 193 (оприлюднена 13.02.2025 року) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії, наданої відповідачу, зокрема в квітні 2024 року.

Так, згідно з вищевказаною постановою НКРЕКП розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії у квітні 2024 року складав 2 658 031 693,76 грн. (без ПДВ).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Заперечуючи проти позову, Підприємство вказувало на відсутність підстав для стягнення з нього спірної суми коштів з огляду на існування боргу Товариства перед відповідачем, зокрема, щодо частки відшкодування вартості небалансу з січня 2021 року по лютий 2025 року в розмірі 3 864 199,99 грн.

Проте, суд не знаходить підстав для зменшення суми боргу на вказану відповідачем суму заборгованості позивача за послуги з неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії, оскільки таке право згідно з положеннями постанови НКРЕКП від 25.02.2022 року № 332 відповідачем не реалізовано, а доказів зустрічного зарахування сторони суду не надали. Відтак, у суду відсутні підстави для втручання у договірні відносини сторін та самостійне зменшення заявленої до стягнення суми заборгованості, навіть у випадку підтвердження її розміру та визнання позивачем боргу в цій частині.

Посилання відповідача на те, що зобов`язання Підприємства перед позивачем за Договором не виникли, у зв`язку з несплатою НЕК "Укренерго" повної вартості послуг, також не беруться судом до уваги з огляду на те, що Порядок не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів Гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем електроенергії не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Твердження відповідача про настання форс-мажорних обставин також не спростовують наявності правових підстав для стягнення з Підприємства заявленої Товариством та підтвердженої матеріалами суми боргу, що наразі становить предмет спору в даній справі (292 892,75 грн.) та не обтяжена іншими нарахуваннями (зокрема, штрафними санкціями та компенсаційними виплатами).

Інші заперечення відповідача проти позову також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за поставлену йому електроенергію за актом купівлі продажу електроенергії за квітень 2024 року, яка, з урахуванням проведених Підприємством часткових оплат, складає 292 892,75 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до Підприємства про стягнення з останнього вказаної суми основного боргу.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу за Договором.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договором, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" (20705, Черкаська область, Черкаський район, місто Сміла, вулиця Василя Стуса, будинок 41; ) 292 892 (двісті дев`яносто дві тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн. 75 коп. основного боргу, а також 3 514 (три тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн. 71 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. В силу приписів частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 30.07.2025 року.

Суддя В.С. Ломака