ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/3296/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

позивача - Величка К. Г. (адвоката, в режимі відеоконференції),

відповідача - Сидорова О. В. (адвоката),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 (колегія суддів: Поліщук Л. В. - головуючий, Богатир К. В., Таран С. В.) і рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 (суддя Щавинська Ю. М.) у справі

за позовом S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB)

до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

про стягнення 8 832 516,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У липні 2024 року S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційне товариство "ALIRMACON" TOB) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (далі - ДП "Одеський морський торговельний порт"), в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 8 832 516,39 грн, з яких: 6 115 391,42 грн основного боргу, 2 250 877,53 грн інфляційних втрат, 466 247,44 грн 3 % річних.

1.2. Позовні вимоги S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB) обґрунтовані тим, що відповідач порушив обов`язок, передбачений умовами пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, за яким у разі несплати ціни продажу майна протягом тридцяти календарних днів з дати підписання договору, цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за вимогою продавця, а та частина ціни продажу майна, яка була сплачена продавцю покупцем, підлягає поверненню покупцю протягом п`яти робочих днів з дати розірвання цього договору. Тому позивач вважав, що відповідач відповідно до пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 повинен був повернути S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційному товариству "ALIRMACON" TOB) сплачені позивачем грошові кошти протягом п`яти робочих днів з дати розірвання відповідачем договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, тобто з 08.11.2021.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.02.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 у справі № 916/3296/24, частково задоволено позов S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB).

Вирішено стягнути з ДП "Одеський морський торговельний порт" на користь S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційне товариство "ALIRMACON" TOB) 5 500 000,00 грн авансового платежу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

2.2. Частково задовольняючи позовні вимоги S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB), господарські суди попередніх інстанцій установили, що 06.10.2021 між S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційним товариством "ALIRMACON" TOB) як покупцем та ДП "Одеський морський торговельний порт" як продавцем було укладено договір купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 ("ПЛАВДОК № 4" разом з "Кильблок здвоєний" у кількості 18 штук). Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що відповідно до пункту 6.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 у разі порушення покупцем умов договору, викладених у пунктах 4.2- 4.4, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 50 % ціни продажу майна, шляхом утримання коштів із суми, перерахованої позивачем за майно, та має право відмовитися від договору в повному обсязі. Як установили господарські суди, у зв`язку з невиконанням покупцем умов пунктів 3.1, 4.2- 4.5 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, а також порушенням статей 32, 37 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803, відповідач повідомив про те, що згідно з пунктом 6.2 зазначеного договору вважає за необхідне застосувати до покупця штраф у розмірі 50 % ціни продажу майна, що становить 12 805 000,00 грн (25 610 000,00 грн х 50 % / 100 %), а також повідомив про утримання частини коштів вказаного штрафу із суми, перерахованої позивачем, у розмірі 6 063 169,92 грн. При цьому, за висновками господарських судів попередніх інстанцій, відповідач міг застосувати до позивача штраф виключно за порушення позивачем (покупцем) пункту 4.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655. Суди зазначили, що відповідно до пункту 4.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 покупець зобов`язаний у термін п`ятнадцяти робочих днів з моменту підписання договору розробити проект транспортування майна і погодити його з Державним підприємством "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України", а також надати погоджений проект продавцю. Проте, як установили господарські суди, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем умов пункту 4.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655. За таких обставин господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність застосування штрафу відповідачем за порушення позивачем умов пункту 4.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655. Водночас, як зазначили суди, застосування в цьому випадку відповідачем штрафу в розмірі 50 % ціни продажу майна та утримання перерахованої суми, яка за підрахунками відповідача становить 6 063 169,92 грн, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. Тому, як виснували господарські суди, справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, є зменшення розміру штрафу. Відтак суди дійшли висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 5 500 000,00 грн як попередня оплата, оскільки зобов`язання з передачі майна у власність позивача не було виконано. Крім того, господарські суди відмовили в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки до моменту прийняття рішення судом у відповідача не виникло обов`язку з повернення суми авансового платежу, а тому відсутні підставі для нарахування штрафних санкцій у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання.

3. Короткий зміст касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 та рішенням Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 у справі № 916/3296/24, до Верховного Суду звернулося ДП "Одеський морський торговельний порт" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB).

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ДП "Одеський морський торговельний порт" зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ДП "Одеський морський торговельний порт", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. На думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили приписи статей 14, 74, 75, 80, 236- 238, 263, 268, 288 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосували положення статей 13, 526, 551, 627, 629, 637 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та не врахували висновки щодо застосування цих норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 26.08.2021 у справі № 911/378/17, від 28.05.2020 у справі № 909/636/16, від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21, від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, від 05.09.2024 у справі № 910/1705/24, від 17.10.2019 у справі № 910/10417/18, від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21, від 28.11.2024 у справі № 918/1009/23, від 08.01.2025 у справі № 921/299/24.

3.4. Крім того, скаржник вважає, що господарські суди не дослідили докази у справі, порушили принцип диспозитивності, вийшли за межі позовних вимог та проігнорували преюдиційні обставини, встановлені у справі № 916/3446/23.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 06.10.2021 між S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційним товариством "ALIRMACON" TOB) як покупцем та ДП "Одеський морський торговельний порт" як продавцем було укладено договір купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 ("ПЛАВДОК № 4" разом з "Кильблок здвоєний" у кількості 18 штук).

4.2. Відповідно до умов пункту 1.1 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 продавець зобов`язався передати у власність покупця державне майно: "ПЛАВДОК № 4" разом з "Кильблок здвоєний" у кількості 18 штук, яке на момент укладення цього договору було розташоване за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (Плавпонтон причал 15з, ДП "Одеський морський торговельний порт"), а покупець зобов`язався оплатити та прийняти майно на умовах EXW відповідно до положень Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (у редакції 2020 року) з урахуванням умов договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655.

4.3. Найменування, кількість та ціна майна, що поставляється згідно із цим договором, визначені у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та його невід`ємною частиною (пункт 1.2 договору № СР-655 купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.4. Відповідно до пункту 2.1 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 ціна продажу майна в національній валюті України становить 25 160 000,00 грн (без ПДВ), згідно з підписаним та опублікованим у електронній торговій системі протоколом про результати електронного аукціону від 10.09.2021. Ціна продажу майна в іноземній валюті євро із розрахунку курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України на дату підписання договору, становить 835 464,68 євро. Офіційний курс гривні щодо іноземної валюти євро на дату підписання договору становить 30,6536 грн.

4.5. Згідно з пунктом 3.1 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 (у редакції додаткової угоди від 06.10.2021 № 1) покупець сплачує ціну продажу майна в національній валюті (UAH) або в іноземній валюті євро (EUR) шляхом здійснення прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця в безготівковій формі у вигляді авансового платежу за майно в розмірі 50 % від зазначеної в пункті 2.1 договору ціни продажу майна на підставі виставленого продавцем рахунку протягом п`яти банківських днів з дати підписання цього договору.

4.6. За умовами пункту 3.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 остаточні розрахунки за майно здійснюються протягом тридцяти календарних днів з дати підписання цього договору, але не пізніше строку, визначеного в пункті 4.4 цього договору.

4.7. Датою здійснення платежів вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (пункт 3.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.8. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що порядок та умови передачі майна врегульовано в розділі 4 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655.

4.9. Так, згідно з пунктом 4.1 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 майно передається покупцю вільним від фрахтування, вільним від вантажу, на плаву в стані "як є", тобто з природним зносом, без зобов`язань і гарантій продавця щодо технічного стану, комплектності майна і переданого разом з ним майна, інвентарю, обладнання, а також із зобов`язанням покупця прийняти майно в тому технічному стані і в тому місці, в якому воно знаходиться в момент передачі.

4.10. Маршрут виводу майна з акваторії Одеського порту з інформацією про спосіб буксирування майна, місце його кінцевої та проміжних дислокацій, із зазначенням глибин та технічних характеристик погоджений сторонами (пункт 4.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.11. Відповідно до пункту 4.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 покупець зобов`язаний у термін п`ятнадцяти робочих днів з моменту підписання договору розробити проект транспортування майна і погодити його з Державним підприємством "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України", а також надати погоджений проект продавцю.

4.12. Пунктом 4.4 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 визначено термін виводу майна з акваторії Одеського порту покупцем, а саме в десятиденний термін після отримання листа-вимоги від продавця з урахуванням пункту 4.3 цього договору.

4.13. Пунктом 4.5 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 передбачено, що покупець зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з моменту перерахування авансового платежу застрахувати майно. Договір страхування має покривати страхові ризики з відповідальності за зіткнення з іншими спорудами і витрати, пов`язані з таким зіткненням, відповідальність за пошкодження плавучих та нерухомих предметів, відповідальність за вилучення майна, що затонуло внаслідок аварії, витрати по усуненню наслідків пошкодження корпусу майна, необхідні витрати на рятування майна.

4.14. Право власності на майно переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу майна (відповідно до пункту 3.1 та пункту 3.2 договору) за результатами електронного аукціону на умовах, визначених цим договором, та оформлюється шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі майна (пункт 4.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.15. Право власності на майно та ризик його втрати / знищення / пошкодження переходять від продавця до покупця з дати підписання сторонами акта приймання-передачі майна відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України (пункт 4.7 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.16. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідальність сторін передбачена в розділі 6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655.

4.17. Пунктом 6.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 передбачено, що в разі порушення покупцем умов договору, викладених у пунктах 4.2- 4.4, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 50 % ціни продажу майна, шляхом утримання коштів з суми, перерахованої позивачем за майно, та має право відмовитися від договору в повному обсязі.

4.18. Згідно з пунктом 6.4 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 у випадку несвоєчасної оплати за майно за цим договором покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

4.19. Відповідно до пункту 6.5 купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 у разі невиконання покупцем попередньої оплати за майно у вигляді авансового платежу згідно з пунктом 3.1 цього договору у встановлений договором строк або не в повному обсязі, продавець має право зупинити виконання свого обов`язку та відмовитися від його виконання в повному обсязі.

4.20. Пунктом 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 передбачено, що в разі несплати ціни продажу майна протягом тридцяти календарних днів з дати підписання договору, цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за вимогою продавця. Договір вважається розірваним з цієї підстави на п`ятий робочий день після надіслання продавцем покупцю повідомлення про розірвання цього договору. Повідомлення продавця про розірвання цього договору надсилається електронною поштою, а також поштовим відправленням з повідомленням про вручення і описом вкладення за місцезнаходженням покупця, зазначеним у розділі 14 договору. Дата розірвання договору на вимогу продавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення продавця на поштовому відправленні продавця. У разі розірвання договору відповідно до цього пункту продавець повертає покупцю протягом п`яти робочих днів з дати розірвання договору ту частину ціни продажу майна, яка була сплачена йому покупцем.

4.21. Ризик випадкової загибелі або випадкового псування майна несе покупець з моменту переходу до нього права власності на майно (пункт 9.1 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.22. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 12.1 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655).

4.23. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 12.10.2021 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, якою змінили пункт 3.1 договору та виклали його в новій редакції, а також доповнили розділ 14 договору "Реквізити сторін" банківськими реквізитами продавця.

4.24. Господарські суди попередніх інстанцій також установили, що на виконання положень договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 позивач сплатив відповідачу за період із 13.10.2021 до 01.11.2021 грошові кошти в розмірі 173 000,00 євро та 786 991,42 грн за майно, що придбавалося відповідно до умов зазначеного договору. Така сплата підтверджується платіжними дорученнями від 13.10.2021 на суму 58 000,00 євро, від 18.10.2021 на суму 50 000,00 євро, від 19.10.2021 на суму 20 000,00 євро, від 21.10.2021 на суму 786 991,42 грн, від 29.10.2021 на суму 25 000,00 євро, від 01.11.2021 на суму 20 000,00 євро, а також бухгалтерською довідкою від 30.01.2025.

4.25. 06.10.2021 сторони уклали договір компенсації витрат № СР-656, згідно з пунктом 1.1 якого покупець відповідно до умов цього договору зобов`язується компенсувати продавцю витрати з підготовки Плавдоку № 4 (інв. № 101327) до виводу (відходу) з акваторії Одеського порту (компенсація витрат) відповідно до первинних документів, що підтверджують факт понесення таких витрат.

4.26. Розмір компенсації витрат продавцю залежить від фактично понесених витрат продавцем та підтверджується первинними документами (відповідними рахунками та/або актами виконаних робіт / надання послуг) з урахуванням вартості надання послуг згідно з діючими тарифами продавця та рівня накладних витрат (пункт 2.1 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.27. Компенсація витрат здійснюється покупцем не пізніше десяти банківських днів з моменту виставлення належним чином оформленого рахунка продавцем на підставі первинних документів, що підтверджують факт понесення таких витрат, шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця (пункт 2.3 договору № СР-656).

4.28. Компенсація витрат здійснюється за період підготовки Плавдоку до виводу (відходу) з акваторії Одеського порту продавцем (пункт 2.7 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.29. Покупець зобов`язаний сплачувати компенсацію витрат продавцю з підготовки Плавдоку до виводу (відходу) з акваторії Одеського порту в порядку, в строки, у розмірах та на умовах, передбачених цим договором (пункт 3.1.1 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.30. Покупець має право здійснювати перевірку правильності нарахування продавцем розміру компенсації витрат (пункт 3.1.2 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.31. Продавець має право: отримувати від покупця компенсацію витрат в порядку, в строки, у розмірах та на умовах, передбачених цим договором; виставляти покупцю належним чином оформлені рахунки та направляти ці рахунки електронною поштою на електронну адресу покупця (пункти 3.2.1, 3.2.3 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.32. Усі спори, що виникають під час виконання умов договору або у зв`язку з тлумаченням його положень, вирішуються в порядку, передбаченому законодавством України. Усі спори, які можуть виникнути за цим договором або у зв`язку з ним, сторони будуть вирішувати шляхом переговорів. Якщо сторони не зможуть вирішити такі спори шляхом переговорів, то вони підлягають розгляду в господарському суді України із застосуванням матеріального і процесуального права України (пункти 6.1- 6.3 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.33. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 8.1 договору компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656).

4.34. Господарські суди зазначили, що матеріали справи містять попередню відомість щодо вартості ремонту майна, загальну виконавчу відомість-кошторис вартості ремонту Плавдоку № 4, за якими загальна вартість робіт становить 434 400,29 грн (521 280,35 грн з ПДВ), процентований акт до договору від 06.10.2021, у якому зазначено про виконання робіт у жовтні 2021 року на суму 521 280,35 грн, зведену калькуляцію на суму 434 400,29 грн, а також рахунки від 23.11.2021 на суму 521 280,35 грн.

4.35. Відповідач направив на адресу позивача претензію від 18.05.2023, в якій повідомив про те, що станом на 16.05.2023 рахунок від 23.11.2021 на суму 521 280,35 грн не сплачено.

4.36. Позивач листом від 06.10.2021 повідомив відповідача про те, що Плавдок № 4 разом з Кильблок у кількості 18 шт. буде буксируватися з акваторії порту трьома буксирами загальною потужністю не менш 5000 кінських сил у місце кінцевої дислокації - порт м. Стамбул, із глибиною причального фронту 11 метрів.

4.37. Позивачем також надано суду лист від 07.10.2021 щодо виконання відповідачем робіт за договором компенсації витрат від 06.10.2021 №СР-656.

4.38. 29.10.2021 відповідач направив лист № 41-16/1-463/1906, який було отримано нарочно 29.10.2021 представником позивача, що діяв на підставі довіреності. У цьому листі відповідач зазначав про те, що у зв`язку з фактом невиконання покупцем умов пунктів 3.1, 4.3, 4.5 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 та в разі невиконання пункту 6.6 цього договору до покупця будуть застосовані штрафні санкції відповідно до пункту 6.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655.

4.39. У листі від 08.11.2021 №41-15/1-479/1952 відповідач зазначав про те, що позивач не виконав положення пункту 4.5 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655. Крім того, відповідач зазначав, що позивач надав проект переходу до порту Констанца, що не відповідає попередньому погодженню сторін.

4.40. У зв`язку з невиконанням покупцем умов пунктів 3.1, 4.2- 4.5 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, а також порушенням статей 32, 37 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803, відповідач повідомив про те, що згідно з пунктом 6.2 зазначеного договору вважає за необхідне застосувати до покупця штраф у розмірі 50 % ціни продажу майна, що становить 12 805 000,00 грн (25 610 000 грн х 50 % / 100 %), а також повідомив про утримання частини коштів вказаного штрафу із суми, перерахованої позивачем у розмірі 6 063 169,92 грн. Крім того, відповідач у листі від 08.11.2021 №41-15/1-479/1952, керуючись умовами пунктів 6.2- 6.5 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, проінформував про призупинення виконання своїх обов`язків та відмову від зазначеного договору в повному обсязі.

4.41. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Господарського суду Одеської області від 26.07.2024 у справі № 916/3446/23 стягнуто з S.C. "ALIRMACON" S.R.L. на користь ДП "Одеський морський торговельний порт" 521 280,35 грн основного боргу за договором компенсації витрат від 06.10.2021 № СР-656. У решті позову відмовлено.

4.42. У рішенні Господарського суду Одеської області від 26.07.2024 у справі № 916/3446/23 зазначено, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий договір підряду на ремонт Плавдоку з метою приведення його у стан, придатний для виходу в акваторії порту. Підприємство виконало належним чином взяті на себе обов`язки щодо підготовки Плавдоку до виводу (відходу) з акваторії Одеського порту, що підтверджується документами, дослідженими в описовій частині рішення. В свою чергу, Товариство з порушенням приписів статей 525, 526, 610, 629, 837 Цивільного кодексу України, частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України та умов договору, не виконало зобов`язання щодо компенсації витрат Підприємства в сумі 521 280,35 грн з ПДВ.

4.43. S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційне товариство "ALIRMACON" TOB), вважаючи порушеними свої права внаслідок неповернення відповідачем відповідно до пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 сплачених позивачем грошових коштів протягом п`яти робочих днів з дати розірвання відповідачем договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, тобто з 08.11.2021, звернулося до Господарського суду Одеської області із цим позовом.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB) до ДП "Одеський морський торговельний порт" про стягнення з відповідача на користь позивача 8 832 516,39 грн, з яких: 6 115 391,42 грн основного боргу, 2 250 877,53 грн інфляційних втрат, 466 247,44 грн 3 % річних.

5.4. Позовні вимоги S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB) обґрунтовані порушенням відповідачем обов`язку, передбаченого умовами пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, за яким у разі несплати ціни продажу майна протягом тридцяти календарних днів з дати підписання договору, цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за вимогою продавця, а та частина ціни продажу майна, яка була сплачена продавцю покупцем, підлягає поверненню покупцю протягом п`яти робочих днів з дати розірвання цього договору. Тому позивач вважав, що відповідач відповідно до пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 повинен був повернути S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційному товариству "ALIRMACON" TOB) сплачені позивачем грошові кошти протягом п`яти робочих днів з дати розірвання відповідачем договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, тобто з 08.11.2021.

5.5. Верховний Суд зазначає, що за змістом частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.6. Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

5.7. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

5.8. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

5.9. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

5.10. У частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

5.11. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

5.12. При цьому приписами статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

5.13. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.14. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.15. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

5.16. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.17. Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

5.18. За змістом частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.19. Господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши справу № 916/3296/24 по суті позовних вимог, дійшли висновку про часткове задоволення позову S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB).

5.20. ДП "Одеський морський торговельний порт" не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, а тому звернулося з касаційною скаргою на судові рішення. ДП "Одеський морський торговельний порт", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.21. Пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

5.22. На думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, порушили приписи статей 14, 74, 75, 80, 236- 238, 263, 268, 288 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосували положення статей 13, 526, 551, 627, 629, 637 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та не врахували висновки щодо застосування цих норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 26.08.2021 у справі № 911/378/17, від 28.05.2020 у справі № 909/636/16, від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21, від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, від 05.09.2024 у справі № 910/1705/24, від 17.10.2019 у справі № 910/10417/18, від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21, від 28.11.2024 у справі № 918/1009/23, від 08.01.2025 у справі № 921/299/24.

5.23. Колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21 викладено висновок, який, на думку скаржника, не було враховано господарськими судами під час ухвалення оскаржуваних рішень:

"18. Відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України однією із засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.

Згідно зі статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами першою, третьою статті 236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно частини другої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

18.1. Викладене свідчить, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог".

5.24. Подібні висновки також викладені в постанові Верховного Суду від 28.11.2024 у справі № 918/1009/23, на яку посилається скаржник.

5.25. Скаржник із посиланням на висновки Верховного Суду зазначає, що господарські суди порушили принцип диспозитивності та вийшли за межі позовних вимог.

5.26. З урахуванням доводів скаржника Верховний Суд зазначає, що відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5.27. Колегія суддів також зазначає, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 908/722/20, від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 05.09.2023 у справі № 910/11761/21.

5.28. Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, в силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок із доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

5.29. Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

5.30. З наведених норм права вбачається, що позивач у позові повинен зазначити зміст позовних вимог, обставини, якими він обґрунтовує ці вимоги, а також правові підстави позову.

5.31. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

5.32. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Чинні процесуальні норми Господарського процесуального кодексу України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави (постанови Верховного Суду від 04.06.2025 у справі № 917/1215/24, від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21, від 28.06.2023 у справі № 910/1182/23, від 18.03.2021 у справі № 909/783/20, від 16.11.2021 у справі № 910/694/21).

5.33. Як зазначалося, позивач вважав порушеними свої права внаслідок неповернення відповідачем відповідно до пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 сплачених позивачем грошових коштів протягом п`яти робочих днів з дати розірвання відповідачем договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, тобто з 08.11.2021.

5.34. Разом з тим відповідач зазначав, що розірвання договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 відбулося не на підставі пункту 6.6 цього договору, а внаслідок права відповідача на односторонню відмову від договору відповідно до пункту 6.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, оскільки позивач порушив умови договору, що, за доводами відповідача, є підставою для застосування штрафу в розмірі 6 063 169,92 грн.

5.35. Крім того, відповідач вважав, що в цьому випадку в нього немає зобов`язань щодо повернення грошових коштів позивачу на підставі пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, оскільки цей пункт з урахуванням інших умов договору регулює можливість повернення авансового внеску в тому разі, коли покупець (позивач) не здійснив оплату за договором у визначений термін, і через це продавець розірвав його в односторонньому порядку. Проте, як зазначав відповідач, ДП "Одеський морський торговельний порт" не розривало договір купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 в односторонньому порядку відповідно до пункту 6.6 зазначеного договору, а відмовилося від цього договору в повному обсязі згідно з положеннями пункту 6.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 та зарахувало сплачені позивачем кошти у вигляді штрафних санкцій передбачених цим пунктом договору.

5.36. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 6.2 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 у разі порушення покупцем умов договору, викладених у пунктах 4.2- 4.4, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 50 % ціни продажу майна, шляхом утримання коштів із суми, перерахованої позивачем за майно, та має право відмовитися від договору в повному обсязі.

5.37. При цьому господарські суди попередніх інстанцій за результатами розгляду позовних вимог S.C. "ALIRMACON" S.R.L. (Комерційного товариства "ALIRMACON" TOB) дійшли висновку про правомірність застосування штрафу відповідачем за порушення позивачем умов пункту 4.3 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655.

5.38. Однак, як зазначили суди, застосування в цьому випадку відповідачем штрафу в розмірі 50 % ціни продажу майна та утримання перерахованої суми, яка за підрахунком відповідача становить 6 063 169,92 грн, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. Тому, як виснували господарські суди попередніх інстанцій, справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права, є зменшення розміру штрафу, з урахуванням чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 5 500 000,00 грн як попередня оплата, оскільки зобов`язання з передачі майна у власність позивача не було виконано.

5.39. Верховний Суд, перевіривши наведені висновки господарських судів попередніх інстанцій з урахуванням доводів скаржника, зазначає, що відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

5.40. З урахуванням вказаної норми права Верховний Суд зазначає, що підставою для зменшення штрафних санкцій є рішення суду. Проте таке рішення ухвалюється за результатами розгляду позовних вимог про стягнення штрафних санкцій.

5.41. Однак у цьому випадку предметом позовних вимог не є стягнення штрафу за договором договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655. Натомість предметом позову в цій справі є стягнення суми авансового платежу, сплаченого позивачем відповідно до договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655.

5.42. З урахуванням предмета і підстав позову у цій справі Верховний Суд зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу по суті позовних вимог, повинні були перевірити, зокрема, наявність підстав відповідно до пункту 6.6 договору купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655 для стягнення з відповідача на користь позивача сплачених грошових коштів у розмірі 6 115 391,42 грн.

5.43. Верховний Суд зазначає, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (частина 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України).

5.44. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що господарські суди попередніх інстанцій, вирішивши питання про зменшення штрафу за договором купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655, з порушенням приписів статей 236- 238 Господарського процесуального кодексу України вийшли за межі позовних вимог, та не врахували висновки Верховного Суду, на які обґрунтовано посилається скаржник та які взяті до уваги колегією суддів.

5.45. Крім того, Верховний Суд зазначає, що умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, застосовується судом з урахуванням саме відсутності спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

5.46. Проте господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши цю справу, не встановлювали, чи є безспірними вимоги відповідача про застосування до позивача штрафу за договором купівлі-продажу державного майна від 06.10.2021 № СР-655

5.47. Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

5.48. Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.49. Загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236- 238 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

5.50. Колегія суддів вважає, що господарські суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними усі суттєві фактичні обставини цієї справи, що входили до предмета доказування, У зв`язку з наведеним ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам процесуального законодавства, а тому їх не можна визнати законними та обґрунтованими.

5.51. Водночас порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно відповідно до визначених законодавством меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

5.52. Під час нового розгляду цієї справи для правильного вирішення спору господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно, повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, і, в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

5.53. З урахуванням наведеного касаційну скаргу ДП "Одеський морський торговельний порт" належить задовольнити частково, оскаржувані судові рішення - скасувати, а справу - передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

5.54. При цьому інші доводи ДП "Одеський морський торговельний порт", викладені в касаційній скарзі, не розглядаються колегією суддів, оскільки господарські суди попередніх інстанцій з порушенням норм процесуального права вийшли за межі позовних вимог та не встановили суттєвих фактичних обставин справи, які мають важливе значення для правильного вирішення спору.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

6.3. Згідно із частиною 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

6.4. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення у цій справі слід скасувати, а справу № 916/3296/24 передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для ухвалення обґрунтованого і законного судового рішення з урахуванням викладеного в цій постанові.

7. Судові витрати

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 у справі № 916/3296/24 скасувати, справу № 916/3296/24 передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак