ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 Справа № 917/962/25

за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» (, 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Старокозацька, буд. 38, приміщення 1)

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІСПОЛІН ПЛЮС» (, 36022, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Героїв «Азову», будинок 17, приміщення 2)

про стягнення 997847.45 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІСПОЛІН ПЛЮС» про стягнення 997847.45 грн. заборгованості за поставлену молочну продукцію відповідно до узгодженого асортименту та кількості.

Ухвалою від 20.05.2025р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 10.07.2025, запропонувати, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвала від 20.05.2025р. надіслана сторонам в їх електронні кабінети та доставлена 20.05.2025 (довідки про доставку електронного листа в матеріалах справи).

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Від відповідача відзив на позов не надходив. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Ухвалою від 10.07.25 суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/962/25, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 31.07.2025.

У судовому засіданні 31.07.2025 представник позивача пред`явлені вимоги підтримав у повному обсязі (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), надав усні пояснення по суті позову.

Відповідач своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явку представника не забезпечив, відзиву не подав.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 31.07.2025 судом було з`ясовано обставини справи та досліджено докази.

У судовому засіданні 31.07.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 31.07.2025.

У судовому засіданні 31.07.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

У обгрунтування позову позивач вказує, що:

- у вересні 2024 року між ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» та ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» була досягнута домовленість про здійснення взаємовідносин щодо постачання молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту та укладання господарського договору у спрощений спосіб. Відповідно до досягнутих домовленостей ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» зобов`язувалося здійснювати на адресу ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» як Покупця постачання молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту та кількості.

- у лютому 2025 року ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» було здійснено постачання на адресу ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» як Покупця молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту на загальну суму 1 074 251,45грн, у тому числі: видаткова накладна №149 від 06.02.2025р. загальна вартість молочної продукції, яка була поставлена на адресу Покупця складає 76 404,00грн.;) видаткова накладна №162 від 11.02.2025р. загальна вартість молочної продукції, яка була поставлена на адресу Покупця складає 356 922,04грн.; видаткова накладна №195 від 14.02.2025р. загальна вартість молочної продукції, яка була поставлена на адресу Покупця складає 359 193,60грн.; видаткова накладна №196 від 14.02.2025р. загальна вартість молочної продукції, яка була поставлена на адресу Покупця складає 12 400,80грн.; видаткова накладна №208 від 17.02.2025р. загальна вартість молочної продукції, яка була поставлена на адресу Покупця складає 155 010,00грн.; видаткова накладна №209 від 17.02.2025р. загальна вартість молочної продукції, яка була поставлена на адресу Покупця складає 114 321,01грн. На підтвердження факту отримання протягом лютого 2025 року молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту від ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» повноважним представником ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» було підписано у встановленому порядку вище зазначені видаткові накладні та скріплено їх печаткою Товариства.

- ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» протягом лютого 2025 року було здійснено перевезення на адресу ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» як Покупця молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту згідно зазначених вище видаткових накладних до пункту розвантаження, який було узгоджено між учасниками договірних відносин склад ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» - Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Любарського, буд. 143, за результатами чого були складені у встановленому порядку наступні товарно-транспортні накладні, зокрема: товарно-транспортна накладна №Р149 від 06.02.2025р.; товарно-транспортна накладна №Р162 від 11.02.2025р.; товарно-транспортна накладна №Р195 від 14.02.2025р.; товарно-транспортна накладна №Р196 від 14.02.2025р.; товарно-транспортна накладна №Р208 від 17.02.2025р.; товарно-транспортна накладна №Р209 від 17.02.2025р.

- жодних зауважень щодо якості поставленої на адресу ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» молочної продукції протягом лютого 2025 року засобами поштового та/або електронного зв`язку до ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» не надходило.

- при передачі Товару відповідно до зазначених вище видаткових накладних повноважному представнику ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» були вручені наступні рахунки на проведення оплати, зокрема: рахунок на проведення оплати №114 від 04.02.2025р. на загальну суму 76 404,00грн. з урахуванням сум ПДВ; рахунок на проведення оплати №135 від 11.02.2025р. на загальну суму 356 922,04грн. з урахуванням сум ПДВ; рахунок на проведення оплати №162 від 14.02.2025р. на загальну суму 12 400,80грн. з урахуванням сум ПДВ; рахунок на проведення оплати №163 від 14.02.2025р. на загальну суму 359 193,60грн. з урахуванням сум ПДВ; рахунок на проведення оплати №171 від 17.02.2025р. на загальну суму 155 010,00грн. з урахуванням сум ПДВ; рахунок на проведення оплати №172 від 17.02.2025р. на загальну суму 114 321,01грн. з урахуванням сум ПДВ.

- загальна вартість поставленої ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» протягом лютого 2025 року молочної продукції на адресу ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» склала 1 074 251,45грн. з урахуванням ПДВ.

- ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» протягом 2025року було здійснено проведення часткової оплати вартості фактично поставленої ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту в сумі 76 404,00грн.

- ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» не забезпечено проведення в повному обсязі оплати вартості фактично поставленої протягом лютого 2025 року молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту в розмірі 997 847,45грн., у зв`язку з чим станом на 13.05.2025р. за даними бухгалтерського обліку ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» обліковується дебіторська заборгованість у вище вказаній сумі.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 997847.45 грн. заборгованості за поставлену молочну продукцію відповідно до узгодженого асортименту та кількості.

Відповідач в ході розгляду спору відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.173 Господарською кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. А інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1, 7 ст.179 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч.1 ст.639 Цивільною кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, а також у визначенні форми договору (усна чи письмова), що підтверджується ст.218 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За вимогами ч.ч.2,3 ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частина 4 ст.180 Господарського кодексу України передбачає, що умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Отже, між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, що охоплюється приписами Гл.54 ЦК України як різновид відносин купівлі-продажу з відтермінуванням у часі моменту оплати за отриманий у власність товар. Суд враховує презумпцію правомірності правочину ст. 204 ЦК України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконував зобов`язання за договором поставки, що підтверджується відповідними видатковими накладними (перелік наведено вище). Загальна вартість поставленої ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» протягом лютого 2025 року молочної продукції на адресу ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» склала 1 074 251,45грн.

Для оплати відповідачем отриманої позивач сформував відповідні рахунки, проте ТОВ «ІСПОЛІН ПЛЮС» протягом 2025року було здійснено проведення лише часткової оплати вартості фактично поставленої ТОВ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» молочної продукції відповідно до узгодженого асортименту в сумі 76 404,00грн.

Твердження позивача, що станом на дату подачі позову, обов`язки щодо своєчасної оплати Відповідачем вартості отриманої продукції не виконані, підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані.

Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони).

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 997847.45 грн. заборгованості за поставлену молочну продукцію відповідно до узгодженого асортименту та кількості підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 11974,17 грн.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІСПОЛІН ПЛЮС» (, 36022, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Героїв «Азову», будинок 17, приміщення 2) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДНІПРО МІЛК ГРУП» (, 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Старокозацька, буд. 38, приміщення 1) 997847.45 грн. заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 11974,17 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 31.07.25 р.

Суддя Киричук О.А.