РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2025Справа № 910/4676/25

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" (04082, місто Київ, вулиця Пріорська, будинок 21)
простягнення 104 323 грн 68 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" про стягнення 104 323 грн 68 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладених сторонами договору поставки № ЦЗВ-03-04024-01 від 18.10.2024 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано 104 323 грн 68 коп. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 відкрито провадження у справі № 910/4676/25, розгляд справи постановлено здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами

04.06.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.06.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (покупець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" (постачальник за договором, відповідач у справі) укладено договір поставки № ЦЗВ-03-04024-01 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації, що є невід`ємною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору

Згідно з пунктом 2.1 договору найменування товару: пластина стрічки транспортера, ролики тощо (запасні частини до колійних) машин) (частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху).

Відповідно до пункту 4.1 договору постачальник здійснює поставку товару автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки покупця) відповідно до "Інкотермс" у ред. 2020. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та правилами "Інкотермс" у редакції 2020 року, умови цього договору матимуть перевагу.

У відповідності до пункту 4.2 договору поставка товару (проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставку - Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки покупця). Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

Пунктом 4.3 договору визначено, що зі сторони покупця рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту покупця щонайменше двома уповноваженими особами з числа таких: керівник (особа, що виконує його обов`язки) філії "ЦЗВ" AT "Укрзалізниця"; заступники керівника (особи, що виконують їх обов`язки) філії "ЦЗВ" AT "Укрзалізниця"; керівник проекту та/або керівник відповідного структурного підрозділу філії "ЦЗВ" AT "Укрзалізниця". Покупець не несе відповідальності та обов`язку оплати за поставлений товар за рознарядкою, що підписана іншими особами, ніж тими, посади яких визначені у цьому пункті договору.

Сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів: на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому договорі (листом оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення); вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис; шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому договорі) сканкопії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця (пункт 4.5 договору).

Згідно пункту 8.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 9.1 договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором винна сторона несе відповідальність згідно з цим договором і законодавством України

При порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених пунктом 4.2 цього договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк товару, яка нараховується за кожен день прострочення до моменту виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару або до останнього дня строку дії цього договору (якщо постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього договору). При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець (пункт 9.3.1 договору).

Розділом 16 договору сторонами визначено, що строк дії цього договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2024. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим договором зобов`язань щодо поставки та оплати товару, а також гарантійних зобов`язань на товар, на умовах визначених цим договором.

На виконання умов договору 20.12.2024 покупцем засобами поштового зв`язку (АТ "Укрпошта") направлено постачальнику рознарядку (дозвіл) від 19.12.2024 № ЦЗВ-20/6687 з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами директора виконавчої філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укразалізниця та в.о. заступника директора виконавчої філії із забезпечення виробництва, стосовно готовності прийняти партію товару (пластина стрічки транспортера 095М-5030-14/1 - 128 шт., ролик направляючий (095М-5034-00А) - 55 шт., ролик підтримуючий (095М-5035-00А) - 55 шт.) на загальну суму 695 491 грн 20 коп. з ПДВ. Згідно трекінгу поштового відправлення 797 з сайту АТ "Укрпошта" датою отримання постачальником рознарядки є 06.01.2025. Кінцевою датою поставки товару за рознарядкою є 05.02.2025.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на та, що відповідачем поставка товару за рознарядкою від 19.12.2024 № ЦЗВ-20/6687 здійснена не була, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 104 323 грн 68 штрафу.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" вказує, що причиною не поставки товару є настання форс-мажорних обставин про, що позивача було повідомлено у визначений договором спосіб та строк.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відповідно до поданих доказів, судом встановлено, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору поставки № ЦЗВ-03-04024-01 від 18.10.2024, не виконано зобов`язання щодо своєчасної та повної поставки товару, що є підставою для застосування відповідальності відповідно до умов пункту 9.3.1 договору.

Згідно з положеннями статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені статтею 617 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс- мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс- мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору. Аналогічні висновки містяться в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21.

Відповідно до пункту 10.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили, які винивши після укладання цього договору (або існували на момент укладання, але не впливали на можливість виконання цього договору) та виникли поза волею сторін, зокрема: надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, антитерористичними операціями, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, воєнний стан, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, акти тероризму, диверсія, піратство, вторгнення, революція, заколот, повстання, масові заворушення, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, інші стихійні лиха та інші випадки передбачені законодавством України.

Пунктом 10.2 договору сторона, що не може виконати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів. Належним доказом наявності вище зазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово - промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово - промисловими палатами. Якщо строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, кожна зі Сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.

Листом ЖДІ-24/12/085 від 20.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Жилдорінвест" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" про неможливість виконання замовлення від 18.12.2024 № 11/3789/24 за договором від 13.03.2024 № 504/184/24 та специфікацією № 2 від 07.10.2024, зокрема: пластина стрічки транспортера (095М-5030-14/1) - 128 шт., ролик направляючий (095М-5034-00А) - 55 шт., ролик підтримуючий (095М-5035-00А) - 55 шт., для подальшого постачання Філії "ЦЗВ" АТ "Укрзалізниця" за договором від 18.10.2024 № ЦЗВ-03-04024-01, через настання форс-мажорних обставин викликаних бойовими діями та території Дніпропетровської області через військову агресію російської фередації проти України, що призвело до зупинення виробництва.

Того ж дня, відповідач, листом № 13/37898/24 від 20.12.2024 "Щодо виникнення обставин непереборної сили" на виконання пункту 10.2 договору повідомив позивача про настання обставин непереборної сили.

На підставі викладених вище обставин та наданих виробником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Жилдорінвест") документів, відповідач звернувся із заявою до Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати з заявою про засвідчення обставин непереборної сили.

20.01.2025 відповідачу видано сертифікат № 3200-25-0081, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Сертифікатом від 20.01.2025 № 044/03.23 Київської обласної (регіональної) торгово - промисловою палатою засвідчено форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили): військові дії, продовження дій правового режиму воєнного стану, як наслідок: загальна військова мобілізація, введення комендантської години, постійні масовані ракетні та артилерійські обстріли, пошкодження об`єктів енергетичної інфраструктури, збільшення кількості та тривалості повітряних тривога в зв`язку з цим, унеможливлення виконання роботи тривалий час, що стало перешкодою для здійснення виробничих процесів, зупинення господарської діяльності, простий у ТОВ "Жилдорінвест", яке є виробником товару за укладеним договором від 13.03.2024 № 504/184/24 з Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс", та спричинило у Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Вагон Сервіс" унеможливлення своєчасного виконання зобов`язань за договором поставки від 18.10.2024 № ЦЗВ-03-04024-01 укладеним з Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва".

Листом від 20.01.2025 № 16/37898/24 відповідач повідомив позивача про засвідчення форс-мажорних обставин та направив позивачу оригінал сертифікату № 3200-25-0081 від 20.01.2025.

Наведені вище обставини свідчать про дотримання з боку відповідача строку повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили, як то передбачено пунктом 10.1 та 10.2 договору поставки.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем було виконано приписи пункту 10.1 та 10.2 договору щодо повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, а також враховуючи той факт, що відповідач не міг передбачити та вплинути на події та їх наслідки, які наступили у виробника товару Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилдорінвест", суд дійшов висновку про доведеність відповідачем факту неможливості виконання зобов`язань за договором поставки, а саме рознарядки від 19.12.2024 № ЦЗВ-20/6687 внаслідок настання обставин непереборної сили. Вказане свідчить про наявність підстав застосування приписів статті 614, 617 Цивільного кодексу України, а тому відсутні підстави покладення на відповідача відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання у вигляді стягнення штрафу, у зв`язку з чим заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 104 323 грн 68 коп. штрафу за порушення строку поставки визнаються судом такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька