ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/384/25

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання: Шовтюк І. В.

за участю представників сторін:

- від позивача: Дем`янова К. О., довіреність від 04.10.2024, вих. №1-4051 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок-Спецодяг Групп"

про стягнення 113076,61 грн

У засіданні суду оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 113076,61 грн за неналежне виконання зобов`язань за договором про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 20.05.2024, з яких 73120,21 грн пені та 39956,40 грн штрафу.

Ухвалою від 26.03.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання суду (а. с. 35 у т. 1).

14.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій від 13.05.2025 (вх. г/с №01-44/1426/25) з додатками (а. с. 64 - 108 у т. 1).

Ухвалою від 15.05.2025 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 24.06.2025; відклав підготовче засідання для розгляду справи та клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 16.06.2025 о 10:30; витребував у позивача письмовий відзив на вказане клопотання відповідача (а. с. 118 у т. 1).

13.06.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання від 13.06.2025 (вх. г/с №01-44/ 1763/25) про зменшення розміру штрафних санкцій до 10000,00 грн та стягнення судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а. с. 119-166 у т.1).

13.06.2025 до суду від позивача надійшло заперечення на вказане клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій (а. с. 167 - 172 у т. 1).

13.06.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів, поданих в складі своєї тендерної пропозиції для участі в закупівлі (а. с. 173-251 у т. 1).

13.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про долучення документів, а саме копій звіту про проведення процедури закупівлі, протоколів №24/ТО/089-р-1 щодо прийняття рішення уповноваженою особою АТ "Укртрансгаз" від 16.04.2024 та №24/ТО/089-Н-1 щодо прийняття рішення уповноваженою особою АТ "Укртрансгаз" від 23.04.2024 (а. с. 1-6 у т. 2).

Ухвалою від 16.06.2025 господарський суд відклав підготовче засідання для розгляду справи, клопотань відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 23.06.2025 о 11:30 за відповідним клопотанням відповідача (а. с. 7 - 12; 14 у т. 2).

23.06.2025 до суду від відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника та зменшення штрафних санкцій до 10000,00 грн (а. с. 15 - 26 у т. 2).

Ухвалою від 23.06.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 03.07.2025 о 11:30 (а. с. 28 у т. 2).

Ухвалою від 03.07.2025 господарський суд призначив судове засідання на 24.07.2025 о 11:30 для дослідження доказів да підготовки сторін до судових дебатів (а. с. 31 у т. 2)

Представник позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечила.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив, про дату і час судового засідання повідомлений шляхом направлення ухвали господарського суду від 03.07.2025 в його електронний кабінет (а. с. 32 у т. 2).

Виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасників справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

20.05.2024 між ТОВ "Крок-Спецодяг Групп" (постачальник, відповідач) та АТ "Укртрансгаз" (покупець, позивач) укладено договір про закупівлю товару (матеріально-технічних ресурсів) № (далі - договір) (а. с. 10-14 у т. 1), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця "Футболки та сорочки (Футболки)", код згідно ЄЗС ДК 021-2015-18330000-1 (далі - товар), зазначені у специфікації, яка наведена в додатку №1 до договору (далі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такий товар.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість товару, одиниці виміру, ціна за одиницю, строк та місце поставки, інші вимоги до товару зазначаються у специфікації (п. 2.1 договору).

Ціна цього договору складає 399564,00 грн, з урахуванням 66594,00 грн ПДВ (п. 3.1 договору).

За пп. 4.2.3 п. 4.2 договору покупець зобов`язаний оплатити постачальнику вартість переданого товару з урахуванням суми авансового платежу, передбаченого п. 4.2.1 договору, у разі його здійснення, не раніше 7 та 15 календарних днів з дати поставки, визначеної п. 5.8 договору.

Відповідно до 5.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю товар в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

Положеннями п. 5.3 договору визначено, що місце поставки товару вказано у специфікації.

Згідно п. 5.8 договору датою поставки товару за цим договором є прийняття покупцем товару за кількістю та якістю, відповідно до п. 5.13 договору, та одночасна передача постачальником покупцю в повному обсязі документів, серед яких, видаткова накладна, оригінали рахунку - фактури, товарно - транспортна накладна.

У розділі 6 договору визначено права та обов`язки сторін договору, зокрема, відповідно до пп. 6.3.1 п. 6.3 постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, визначені цим договором.

Відповідно п. 7.4 договору, за порушення строків поставки товару або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товару, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товару, поставку якого прострочено.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.08.2024, в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 21.1 договору).

Зі змісту підписаної між постачальником та покупцем специфікації (додаток №1 до договору) вбачається, що предметом вказаного договору є: "футболка робітника (З)" у кількості 1403 шт. вартістю 126270,00 грн без ПДВ та "футболка ІТП (З)" у кількості 689 шт. вартістю 206700,00 грн без ПДВ; строк поставки товару - 60 календарних днів з дати укладення договору; місце поставки - с. Угерсько, Стрийський район, Львівська область (а. с. 14 на зв. у т. 1).

У продовженні до додатку №1 до договору визначено технічні вимоги та якісні характеристики товару, а у додатку №2 - строки придатності товару (а. с. 15-23 у т. 1).

За твердженнями позивача, строк поставки товару - до 19.07.2024 (включно), однак, ТОВ "Крок-Спецодяг Групп" вказані зобов`язання за договором у визначений строк не виконав.

У матеріалах справи є копія претензії №1 від 03.10.2024, надіслана АТ "Укртрансгаз" на адресу постачальника, з вимогою про сплату 23973,84 грн пені та 39956,40 грн штрафу, яка залишена ТОВ "Крок-Спецодяг Групп" без розгляду (а. с. 28-31 у т. 1).

Вищевикладене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача 73120,21 грн пені та 39956,40 грн штрафу.

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.

За договором поставки продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним або домашнім використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ч. 1 та ч. 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення 73120,21 грн пені та 39956,40 грн штрафу.

Відповідно до 5.1 договору постачальник зобов`язується передати покупцю товар в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

Положеннями специфікації, яка є додатком №1 до договору, передбачено, що строк поставки товару - 60 календарних днів з дати укладення договору (20.05.2024), тобто до 19.07.2024 включно.

У клопотаннях від 13.05.2025 (вх. г/с №01-44/1426/25 від 14.05.2025) та від 13.06.2025 (вх. г/с №01-44/1763/25) про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач визнає факт невиконання договору в частині здійснення поставки товару.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.4 договору визначено, що за порушення строків поставки товару або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товару, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товару, поставку якого прострочено.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. Зокрема, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується, зокрема, за рахунок Державного бюджету України, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За ч. 2 ст. 22 ГК України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що Господарським кодексом України передбачено дві групи суб`єктів господарювання державного сектора економіки:

1) підприємства, що діють на основі лише державної власності;

2) інші суб`єкти державного сектора економіки, що мають, крім акціонера - держави, також й інших акціонерів (учасників), однак держава забезпечує вирішальний вплив на господарську діяльність цих суб`єктів.

Стаття 326 ЦК України визначає, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

ч. 2 ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", підземні газосховища є об`єктами державної власності України, що не підлягають приватизації.

Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань:

- одним із видів діяльності АТ "Укртрансгаз" є трубопровідний транспорт;

- єдиним засновником АТ "Укртрансгаз" є АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а засновником АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Тобто держава в особі Кабінету Міністрів України забезпечує вирішальний вплив на господарську діяльність АТ "Укртрансгаз", який вчиняє опосередковано через ААТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а АТ "Укртрансгаз" здійснює свій основний вид діяльності з використанням державного майна (газопроводів, підземних сховищ газу).

Наведені обставини свідчать про приналежність АТ "Укртрансгаз" до суб`єктів господарювання державного сектора економіки в розумінні ч. 2 ст. 22 ГК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 910/3693/18.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені та штрафу (а. с. 9), в тому числі за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон", суд дійшов висновку про те, що вони є арифметично вірними, обґрунтованими та виконаним у відповідності до приписів чинного законодавства.

4. Щодо клопотань відповідача від 13.05.2025 (вх. г/с №01-44/1426/25 від 14.05.2025) та від 13.06.2025 (вх. г/с №01-44/1763/25) про зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Схоже правило міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують як наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, так і заперечення щодо такого зменшення.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22, зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями ст. 233 ГК України і ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку ст. 86, 210, 237 ГПК України.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Крім того, у вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 09.08.2024 у cправі №917/1957/23.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру пені та штрафу вказав, що порушення зобов`язань за договором виникли у зв`язку із зупинкою підприємством діяльності через постійні повідомлення про повітряні тривоги (працівники підприємства були вимушені знаходитись в бомбосховищі) та періодичною відсутністю електроенергії. Також зауважує про значний дефіцит електроенергії, що мав місце за адресою відповідача та був викликаний необхідністю введення графіків аварійних відключень через обстріли об`єктів критичної інфраструктури. Пояснив, що на час виконання спірного договору товариство виконувало договори, предметом яких були товари оборонного призначення, що має особливе значення для країни під час дії воєнного стану. Крім того, за твердженнями відповідача, труднощі у виконанні договору викликані також плинністю персоналу підприємства-постачальника, які були спричинені, зокрема, звільненням працівників у зв`язку із виїздом за межі України через військову агресію російської федерації. Відповідач не заперечує порушення виконання зобов`язань перед позивачем, однак вважає, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим. Звернув увагу суду, що позивач не надав суду доказів на підтвердження заподіяння йому збитків у розмірі, співмірному із сумою заявлених до стягнення штрафних санкцій (а. с. 64 - 108, 119-166 у т. 1)

На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду копії довідок про плинність кадрів за 2024 рік, довідки Баранівського РЕМ АТ "Житомиробленерго" від 08.07.2024, відповіді Житомирської ОВА від 09.07.2024 про повітряні тривоги в Житомирській області, договору №52-24 від 03.04.2024 з Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України з копіями видаткових накладних до нього, договору №293 від 21.05.2024 з Військовою частиною НОМЕР_1 з копією накладної до нього, договору №162НП від 20.06.2024 з Національною поліцією України та копіями накладних до нього.

Здійснивши аналіз документів, доданих до зазначених документів, суд наголошує, що відповідач уклав з позивачем спірний договір під час дії воєнного стану в Україні, а, отже, сторони були обізнані з усіма ризиками, що існують внаслідок зазначеної обставини, викликаної воєнною агресією рф в Україні. При цьому вказаним контрактом було обумовлено строк поставки товару - 60 календарних днів з дати укладення договору. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів вживання ним заходів, зокрема, щодо продовження строку поставки товару, повідомлення позивача про неможливість виконання договору.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення клопотань відповідача від 13.05.2025 (вх. г/с №01-44/1426/25 від 14.05.2025) та від 13.06.2025 (вх. г/с №01-44/1763/25) та, відповідно, зменшення розміру пені та штрафу.

5. Розподіл судового збору між сторонами.

Приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок-Спецодяг Групп" (12701, Житомирська область, Звягельський район, м. Баранівка, вул. Костельна, буд. 2-Ж; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ):

- 73120,21 грн пені;

- 39956,40 грн штрафу;

- 2422,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.07.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2, 3 - сторонам "Електронний суд"