ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2025 р. Справа № 925/194/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.05.2025 (суддя Кучеренко О.І.)

у справі № 925/194/25 Господарського суду Черкаської області

за позовом Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс"

про стягнення 24 298,11 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У лютому 2025 року Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" (позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (відповідач) про стягнення 24 298,11 грн, з яких 12 681,41 грн пені, 1 461,61 грн 3 % річних та 10 155,09 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 209 КВ-П про надання послуг з перевалки вантажів між Державним підприємством "Ізмаїльський морський торговельний порт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" від 12.12.2023 (далі - Договір) у частині своєчасної оплати наданих послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.05.2025 у справі № 925/194/25 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" на користь Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" пеню в сумі 12 681,41 грн, 3 % річних у сумі 1 461,61 грн, інфляційні втрати в сумі 10 155,09 грн та 2 422,40 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено належними доказами факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за укладеним Договором у частині оплати наданих послуг та наявність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.05.2025 у справі № 925/194/25, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 617 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та постановити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт".

Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки щодо наявності форс-мажору, обмежившись формальним посиланням на договірні умови без урахування загальної ситуації в країні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.05.2025 у справі № 925/194/25; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 06.06.2025.

Позиції учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" є підприємством критичної інфраструктури і виконання відповідачем своїх зобов`язань суттєво впливає на можливість своєчасно та в повному обсязі проводити позивачем розрахунки за своїми зобов`язаннями.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору № 209КВ-П про надання послуг з перевалки вантажів від 12.12.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" (клієнт) та Державним підприємством "Ізмаїльський морський торговельний порт" (підприємство) (Договір), підприємство взяло на себе зобов`язання за завданням клієнта здійснити перевалку (навантажувально-розвантажувальні роботи (НРР)) і зберігання експортних, імпортних і транзитних вантажів клієнта в номенклатурі і обсягах, визначених в додатку 1 до Договору, а також, за заявкою клієнта, надати інші послуги, пов`язані з перевалкою і зберіганням вантажів, а клієнт - забезпечити завезення/вивезення вантажу до/з підприємства і своєчасно оплатити підприємству роботи (послуги) (пункт 1.1 Договору).

Згідно з пунктом 2.1 Договору до обов`язків підприємства входять виконання навантажувально-розвантажувальних робіт та інших робіт (послуг), які оплачує клієнт за ставками, зазначеними в Договорі, до переліку яких входять наведені у підпункті 2.1.1 Договору роботи (послуги), та зберігання вантажів на складських площах підприємства за умови можливості.

Обов`язки клієнта визначені в пункті 2.3 Договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору клієнт здійснює оплату підприємству за НРР та інші роботи, послуги у наступному порядку: попередня оплата за НРР та подачу/прибирання вагонів у розмірі 100 % від запланованого обсягу вантажу (суднової партії) за ставками, вказаними в Договорі; оплата за користування вагонами, зберігання вантажу на коліях загального користування в очікуванні вивантаження згідно з рахунками підприємства шляхом здійснення банківського переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок підприємства протягом 2 (двох) робочих днів з дати виставлення рахунку, але в будь-якому разі до початку здійснення вантажних операцій.

Остаточне звіряння наданих послуг і остаточний розрахунок здійснюється клієнтом згідно з рахунками підприємства, з додаванням підтверджуючих документів (актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46, накопичувальних карток форми ФДУ-92 та інше), які попередньо направляються по електронній пошті на адресу клієнта та в подальшому вручаються представнику клієнта (експедитора) під підпис у журналі реєстрації рахунків або направляються поштою на адресу клієнта (експедитора). При цьому представник клієнта (експедитора) повинен бути належним чином уповноважений для одержання від підприємства документів для клієнта. Остаточні рахунки формуються підприємством в робочі дні із застосуванням курсу НБУ, що діяв на 00:00 годин дати надання послуг.

Клієнт, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг підприємства засобами електронної пошти, зобов`язаний вжити заходи для отримання рахунків не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати фактичного надання послуг (а у випадку рахунків на попередню оплату - не пізніше ніж протягом 2 (двох) робочих днів від дати виставлення рахунку). Невжиття клієнтом заходів щодо отримання рахунків не звільняє його від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунку як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг підприємства.

Оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів клієнта на поточний банківський рахунок підприємства протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати виставлення рахунку.

Відповідно до пункту 3.5 Договору клієнт самостійно, без участі підприємства, здійснює 100 % передоплату за провізні платежі ПАТ "Укрзалізниця", оплачує підприємству за послуги подачі/прибирання, користування вагонами та усі витрати, пов`язані з очікуванням вивантаження вагонів на ст. Ізмаїл та на підходах до неї, згідно з рахунками підприємства з додаванням копій відомостей Залізниці. За результатами кожного місяця підприємство має право направити клієнту рахунок на оплату підприємству суми за подачу/прибирання вагонів, в яких протягом цього місяця надходив невідвантажений вантаж. У разі невивезення вантажу клієнтом понад місяць, клієнт щомісячно до 10-го числа кожного місяця, що йде за звітним, на підставі рахунків підприємства оплачує вартість зберігання вантажів на складах підприємства. У разі утворення надлишків навалювальних вантажів клієнт сплачує підприємству вартість їх зберігання за тарифами, наведеними в додатку 1.

Підпунктом 4.3.4 пункту 4.3 Договору погоджено, що за порушення клієнтом більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у Договорі, підприємство має право стягнути з клієнта пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів підприємство має право стягнути з клієнта додатково штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості. Оплата пені і штрафу не звільняє клієнта від обов`язку сплатити суму заборгованості. У цьому випадку розрахунок штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення, починаючи з першого дня після спливу 5-денного строку на оплату.

Цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє з 01.01.2024 по 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків за роботи і послуги, що були надані по Договору - до повного виконання обома сторонами своїх зобов`язань. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії Договору (пункт 7.1 Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками підприємства і клієнта та скріплений печатками сторін.

Додатком № 1 до Договору узгоджено номенклатуру і обсяги вантажів клієнта на 2024 рік, умови оплати НРР та інших робіт (послуг), що виконуються підприємством при перевалці вантажів клієнта, та вартість зберігання вантажів.

Додатковими угодами № 1 від 12.08.2024 та № 2 від 23.09.2024 додаток № 1 до Договору викладено у новій редакції.

Додатковою угодою № 3 від 10.12.2024 до Договору викладено у наступній редакції:

абзац перший пункту 3.3 Договору "3.3 Клієнт здійснює оплату Підприємству за НРР та інші роботи, послуги у наступному порядку: - попередня оплата за НРР у розмірі 100 % від запланованого обсягу вантажу (суднової партії) за ставками, вказаними в Договорі.";

пункт 3.5 Договору: "3.5 Клієнт самостійно без участі Підприємства здійснює 100% передоплату за провізні платежі АТ "Укрзалізниця". Клієнт оплачує Підприємству за послуги подачі/прибирання, користування вагонами та усі витрати, пов`язані з очікуванням вивантаження вагонів на станції Ізмаїл та на підходах до неї, згідно з рахунками Підприємства з додаванням копій відомостей Залізниці. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Клієнта на поточний банківський рахунок Підприємства протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати виставлення рахунку. За результатами кожного місяця Підприємство має право направити Клієнту рахунок на оплату Підприємству суми за подачу/прибирання вагонів, в яких протягом цього місяця надходив невідвантажений вантаж. У разі невивезення вантажу Клієнтом понад місяць, клієнт щомісячно до 10-го числа кожного місяця, що йде за звітним, на підставі рахунків Підприємства оплачує вартість зберігання вантажів на складах Підприємства.";

пункт 7.1 Договору: "7.1 Цей Договір набирає чинності з 01.01.2024 і діє по 31.12.2025 включно, а в частині розрахунків за роботи і послуги, що були надані по Договору - до повного виконання обома Сторонами своїх зобов`язань. Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії Договору.".

Додатковою угодою № 3 від 10.12.2024 до Договору також викладено додаток № 1 до Договору в новій редакції.

На виконання умов Договору в період з 31.10.2024 до 19.12.2024 позивачем надано відповідачу послуги на суму 541 031,28 грн, що підтверджене актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг): № 8982/11 від 25.10.2024, № 8985/11 від 31.10.2024, № 9026/11 від 25.10.2024, № 9567/11 від 28.11.2024, № 9650/11 від 30.11.2024, № 9948/11 від 17.12.2024.

На оплату наданих послуг позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату: № 8982/11 від 31.10.2024 на суму 130 453,20 грн, № 8985/11 від 31.10.2024 на суму 3 608,76 грн, № 9026,11 від 31.10.2024 на суму 383 512,20 грн, № 9567/11 від 30.11.2024 на суму 16 239,60 грн, № 9650/11 від 30.11.2024 на суму 3 608,76 грн, № 9948/11 від 19.12.2024 на суму 3 608,11 грн, а всього на суму 541 031,28 грн.

Рахунки були направлені позивачем на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс", яка вказана в Договорі, що підтверджується відповідними електронними листами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач, у свою чергу, оплатив вартість наданих послуг із порушенням погоджених Договором строків, а саме:

за рахунком № 8982/11 від 31.10.2024 на суму 130 453,20 грн оплата здійснена 03.12.2024 у розмірі 15 150,87 грн згідно з платіжними дорученнями № 3548 від 03.12.2024 на суму 12 630,84 грн та № 3547 від 03.12.2024 на суму 2 520,00 грн та 10.12.2024 у розмірі 115 302,36 грн згідно з платіжним дорученням № 3604 від 10.12.2024;

за рахунком № 8985/11 від 31.10.2024 на суму 3 608,76 грн оплата здійснена 03.12.2024 у розмірі 3608,76 грн згідно з платіжним дорученням № 3546 від 03.12.2024;

за рахунком № 9026/11 від 31.10.2024 на суму 383 512,20 грн оплата здійснена 12.12.2024 у розмірі 383 512,20 грн згідно з платіжним дорученням № 3645 від 12.12.2024;

за рахунком № 9567/11 від 30.11.2024 на суму 16 239,60 грн оплата здійснена 03.01.2025 у розмірі 16 239,60 грн згідно з платіжним дорученням № 2 від 03.01.2025;

за рахунком № 9650/11 від 30.11.2024 на суму 3 608,76 грн оплата здійснена 03.01.2025 у розмірі 3 608,76 грн згідно з платіжним дорученням № 1 від 03.01.2025;

за рахунком № 9948/11 від 19.12.2024 на суму 3 608,76 грн оплата здійснена 23.01.2025 у розмірі 3 608,76 грн згідно з платіжним дорученням № 196 від 23.01.2025.

У зв`язку з простроченням відповідачем оплати вартості наданих послуг, позивач листом від 23.01.2025 № 16/ГБР/07/73/25 надіслав на адресу відповідача вимогу у семиденний строк із дня її отримання перерахувати на користь Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" 12 609,38 грн пені за прострочення виконання зобов`язання.

У відповідь на цю вимогу відповідач листом від 27.01.2025 № 1227 повідомив позивача, що в Україні введено воєнний стан, а тому просив врахувати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" є критично важливим підприємством в області, функціонує в умовах воєнного стану, при цьому забезпечуючи населенню робочі місця. Враховуючи довготривалі відносини, відповідач просив позивача переглянути позицію з приводу вимог про сплату 12 609,38 грн пені за несвоєчасно здійснену оплату рахунків.

Несплата відповідачем грошових коштів за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг стала підставою для звернення Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" із позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору в період з 31.10.2024 до 19.12.2024 позивачем надано відповідачу послуги на суму 541 031,28 грн, що підтверджено актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 8982/11 від 25.10.2024, № 8985/11 від 31.10.2024, № 9026/11 від 25.10.2024, № 9567/11 від 28.11.2024, № 9650/11 від 30.11.2024, № 9948/11 від 17.12.2024.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п. 3.3 Договору погоджено, що клієнт, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг підприємства засобами електронної пошти, зобов`язаний вжити заходи для отримання рахунків не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати фактичного надання послуг (а у випадку рахунків на попередню оплату - не пізніше ніж протягом 2 (двох) робочих днів від дати виставлення рахунку). Невжиття клієнтом заходів щодо отримання рахунків не звільняє його від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунку як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг підприємства. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів клієнта на поточний банківський рахунок підприємства протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати виставлення рахунку.

Відповідач вартість наданих послуг у сумі 541 031,28 грн оплатив із порушенням строку такої оплати за кожним із виставлених позивачем рахунків, а саме: за рахунком № 8982/11 від 31.10.2024 здійснено оплату 03.12.2024 та 10.12.2024; за рахунком № 8985/11 від 31.10.2024 - 03.12.2024; за рахунком № 9026/11 від 31.10.2024 - 12.12.2024; за рахунком № 9567/11 від 30.11.2024 - 03.01.2025; за рахунком № 9650/11 від 30.11.2024 - 03.01.2025; за рахунком № 9948/11 від 19.12.2024 - 23.01.2025.

У зв`язку з простроченням відповідачем оплати вартості наданих послуг, з урахуванням дати виставлення кожного рахунку на оплату та дат, з яких у відповідача виник обов`язок оплатити вартість наданих послуг за кожним з актів наданих послуг, позивачем було нараховано відповідачу пеню в сумі 12 681,41 грн за загальний період прострочення з 08.11.2024 до 22.01.2025.

За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Підпунктом 4.3.4 пункту 4.3 Договору встановлено, що за порушення клієнтом більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у Договорі, підприємство має право стягнути з клієнта пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів підприємство має право стягнути з клієнта додатково штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості. Оплата пені і штрафу не звільняє клієнта від обов`язку сплатити суму заборгованості. У цьому випадку розрахунок штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення, починаючи з першого дня після спливу 5- денного строку на оплату.

Як обґрунтовано встановлено судом, розрахунок пені зроблений позивачем арифметично правильно, з урахуванням оплат відповідача за кожним рахунком.

Позивач також нарахував відповідачу 3 % річних у розмірі 1 461,61 грн та інфляційні втрати в розмірі 10 155,09 грн за період прострочення з 08.11.2024 до 22.01.2025.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунки позивача 3 % річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що такі розрахунки зроблені арифметично правильно.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на форс-мажорні обставини - воєнний стан в Україні. Так, скаржник посилається на те, що після початку повномасштабного вторгнення російської федерації 24.02.2022 на всій території України було введено воєнний стан, який безпосередньо вплинув на діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс".

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

За наведеною правовою позицією лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону "Про Торгово-промислові палати в Україні").

Згідно із ч. 1 ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставин форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 226 ГК України сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Згідно з п. 5.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором у разі, якщо вказане невиконання є результатом дій форс-мажорних обставин, які матимуть місце після того, як Договір буде підписаний, тобто в результаті екстраординарних подій, які відповідна сторона не може ні передбачити, ні запобігти доступними засобами (форс-мажор).

Відповідно до п. 5.3 Договору сторона, у якої виникли форс-мажорні обставини, зобов`язана негайно (не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня виникнення) сповістити іншу сторону про настання і/або припинення форс-мажорних обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є документи, видані Торгово-промисловою палатою тієї країни, де сталися ці форс-мажорні обставини, або іншими органами, уповноваженими засвідчити форс-мажорні обставини. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення форс-мажорних обставин позбавляє сторону права посилатися на них.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач невідкладно (не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з дня виникнення) сповістив позивача про настання форс-мажорних обставин, як це передбачено п. 5.3 Договору. Відповідач послався на воєнний стан в Україні лише в листі від 27.01.2025 № 1227 у відповідь на вимогу позивача сплатити штрафні санкції (пеню).

Крім того, в матеріалах справи не міститься відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за Договором, який би підтверджував неможливість виконання умов Договору.

Апеляційний господарський суд у даному випадку також зважає на те, що Договір між сторонами спору укладено 12.12.2023, тобто вже в період дії воєнного стану в Україні, відповідно, відповідач, приймаючи його умови, усвідомлював усі ризики, пов`язані з війною в Україні.

При цьому відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що несвоєчасне виконання ним своїх зобов`язань з оплати наданих послуг сталося саме у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Щодо доводів скаржника про порушення принципу змагальності (відсутність реального повідомлення про розгляд справи), яке полягає в тому, що ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана лише в електронний кабінет, однак не була вчасно переглянута представником відповідача через постійні відключення електроенергії та відсутність доступу до інтернету внаслідок повітряних тривог і атак на критичну інфраструктуру, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.

Отже, направлення судом копії ухвали про відкриття провадження у справі лише до електронного кабінету відповідача відповідає приписам процесуального законодавства України.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду про стягнення з відповідача передбаченої договором пені, інфляційних втрат та 3 % річних у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором з оплати наданих позивачем послуг.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікорнс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.05.2025 у справі № 925/194/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, а також перебуванням суддів Демидової А.М., Ходаківської І.П., Владимиренко С.В. з 07.07.2025 по 25.07.2025 (включно) у відпустці, повна постанова складена та підписана - 01.08.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко