ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.07.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/781/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши матеріали справи

за заявою: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи (вх. № 5704/25 від 30.06.2025).

установив: Фізична особа ОСОБА_1 через систему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" 27.05.2024 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

08.07.2025 суд постановив заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 (вх. № 5704/25 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 - залишити без руху; заявнику у десятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме надати Господарському суду Івано-Франківської області: - докази авансування заявником на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому в сумі 31 736 грн 00 коп. або угоду з обраним арбітражним керуючим про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство, укладеної у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку.

16.07.2025 через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 про усунення недоліків (вх.№11818/25), в якій заявниця надала суду пояснення щодо подання доказів,зокрема, долучила новий договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 10.07.2025 та вказала про те, що немає іншого способу виплати арбітражному керуючому, ніж як на депозитний рахунок суду, тому наданий договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого є належним доказом врегулювання питання оплати послуг арбітражного керуючого відповідно до п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ.

За змістом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У частині третій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства чітко визначено перелік документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед яких є, зокрема докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до п.1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ стосовно боржника справу про банкрутство (неплатоспроможність) може бути відкрито без здійснення авансування передбаченої цим Кодексом винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду. У такому разі до заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність) додається копія укладеної заявником угоди з обраним ним арбітражним керуючим про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до її закриття з виплатою на умовах, визначених цією угодою, винагороди в розмірі, що не має перевищувати розмір, встановлений цим Кодексом. Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідно до цього пункту, призначає розпорядником майна або керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого, з яким заявником укладено угоду.

Тобто, при зверненні до суду із заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи заявник альтернативно може або здійснити авансування передбаченої цим Кодексом винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду та надати відповідні докази такого авансування у виконання п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, або без здійснення такого авансування надати до заяви копію угоди, укладену між заявником та обраним ним арбітражним керуючим.

При цьому, з огляду на п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, сторонами відповідного договору, який регулює оплату грошової винагороди, повинні бути тільки арбітражний керуючий, як особа яка отримує таку винагороду та фізична особа-боржник.

Відповідна угода повинна бути укладена в порядку, визначеному Цивільним кодексом України із дотриманням умов, визначених КУзПБ.

Так, в статті 6 ЦК України, зокрема, визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З наведеного можна зробити висновок, що особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору. Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, укладеного 10.07.2025 між арбітражною керуючою Белінською Наталією Олександрівною та ОСОБА_1 , оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 22 710 грн за весь строк виконання нею повноважень. Боржник вносить оплату рівними частинами протягом 5 місяців у сумі 4 542 грн щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Розрахунки проводяться шляхом оплати боржником грошових коштів на депозитний рахунок суду, за умови надсилання арбітражною керуючою поточних звітів про проведену роботу та стан процедури реструктуризації боргів боржнику (пункти 3.1, 3.3, 3.4 договору).

Отже, умовами п.3.3 та 3.4 договору до виконання договору в частині розрахунків з арбітражним керуючим фактично залучений Господарський суд Івано-Франківської області, який не є стороною цього договору, однак виступає як особа, яка приймає, зараховує на свій депозитний рахунок грошові кошти заявника, призначені для виплати грошової винагороди арбітражному керуючому та відповідно має виплатити такі кошти арбітражному керуючому з депозитного рахунку суду.

Таким чином, в укладеному між сторонами (боржником та арбітражним керуючим) договорі про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 10.07.2025 визначені обов`язки суду, який не є стороною договору, що суперечить вказаним вище нормам як Цивільного Кодексу України так і КУзПБ.

Відповідно до ухвали від 08.07.2025 суд зобов`язував заявника надати суду або докази авансування на депозитний рахунок суду в сумі 31 736 грн 00 коп. винагороди керуючому реструктуризацією або договір, укладений з арбітражним керуючим, в якому врегульовано умови оплати послуг безпосередньо між сторонами договору.

Враховуючи, що доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією заявниця суду не надала, як і не надала суду договору (додаткової угоди), укладеного (ї) між нею та арбітражним керуючим, в якому було б врегульовано умови оплати послуг безпосередньо між сторонами договору, наданий нею договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого не відповідає вимогам п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ та не може вважатися належним доказом в підтвердження усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 08.07.2025.

Відтак суд встановив, що фізична особа ОСОБА_1 не усунула недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, вказаних в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2025 про залишення заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Приписами п. 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 (вх. № 5704/25) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника належить повернути без розгляду.

Керуючись ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 6 ст. 12, ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

повернути заявнику без розгляду заяву ОСОБА_1 від 30.06.2025 (вх. № 5704/25) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

Повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до Господарського суду у встановленому порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на те, що матеріали заяви фізичної особи ОСОБА_1 від 30.06.2025 (вх. № 5704/25) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника з додатками сформовані в системі "Електронний суд" та надані до суду лише в електронному вигляді, з урахуванням приписів ч. 7 ст. 6 ГПК України, паперовий варіант вказаної заяви з додатками заявнику не повертаються.

Дата підписання: 28.07.2025

Суддя Т.В. Максимів