ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" серпня 2025 р. м. Рівне Справа №918/403/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання К. Редько, розглянувши за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Головного управління державної податкової служби у Рівненській області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Соя-Біотек",

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ МЕНСКОРП (Вайтера Трейд)

про визнання договору поставки недійсним,

за участю представників сторін:

від позивача: Н. Кузьмич, виписка з ЄДРЮОЮОПГФ,

від відповідача - 1: Т.Лавренчук, ордер Серія ВК № 1173582 від 27.05.2025,

від відповідача - 2: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Головне управління державної податкової служби у Рівненській області звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Соя-Біотек" та до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ МЕНСКОРП (Вайтера Трейд) про визнання договору поставки від 16.03.2023 №1603-С недійсним.

Ухвалою суду від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.06.2025.

Ухвалою суду від 09.06.2025 підготовче засідання відкладене на 23.06.2025.

21.06.2025 від представника ТОВ "Соя-Біотек" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, а 23.06.2025 - про призначення експертизи.

У судовому засіданні оголошено перерву на 07.07.2025.

Ухвалою суду від 07.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву в судовому засіданні на 04.08.2025.

У підготовче засідання 04.08.2025 з`явилися представники позивача та відповідача -1, представник відповідача - 2, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, зазначає таке.

Як зазначалося, відповідачем-1 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Вказане клопотання відповідача-1 обґрунтоване тим, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі № 460/1233/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Соя - Біотек" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 1 від 06.01.2025. Зі змісту вказаного рішення обставини, встановлені адміністративним судом мають безпосередній стосунок у справі, яка розглядається господарським судом. У зв`язку цим просить суд зупинити розгляд справи № 918/403/25 до набрання законної сили рішенням у справі №460/1233/25.

Також відповідач-1, серед іншого, зазначає, що у цьому випадку у справі № 460/1233/25 адміністративний суд розглядав усі ті самі доводи ТОВ «Соя-Біотек» та Головного управління ДПС у Рівненській області, що і у цій справі, досліджував усі ті самі докази, які подані позивачем і у цій справі, більше того, в силу вимог чинного процесуального законодавства, податковий орган мав саме у справі №460/1233/25 підтверджувати свої висновки щодо реальності чи нереальності господарських операцій, які він ставив під сумнів, а не ініціювати новий спір з тим, щоб переглянути рішення суду у адміністративній справі в інший спосіб та порядку, ніж це передбачає процесуальне законодавство. Те, що у господарського суду у цій справі «достатньо доказів» аж ніяк не свідчить про те, що це є підставою для порушення принципу юридичної визначеності, адже це по своїй суті може призвести до існування паралельно двох взаємосуперечливих рішень судів, обидва з яких будуть такими, що підлягатимуть врахуванню та виконанню, а це є неможливим та суперечитиме принципам судочинства, закріпленим у ст. 129 Конституції України. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б не були предметом розгляду та дослідження адміністративним судом у справі №460/1233/25, а отже, це саме по собі підтверджує наведені доводи тощо.

Позивач, заперечуючи проти доводів позивача, що викладені в клопотанні, вважає, що останнє не відповідає вимогам закону, не обґрунтоване належними доказами. З обставин, на які посилається заявник, не установлено підстав для застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України і, як наслідок, зупинення провадження у справі № 918/403/25. Так, на виконання оспорюваного договору постачальником виписано ряд документів, які відображені в податковому обліку відповідача-1. Отже, предметом спору у справі №460/1233/25 є відображення господарських операцій у податковому обліку позивача, а не підстави щодо укладання договору поставки, наявність або відсутність умислу сторін на реальне настання наслідків. Справа №9 18/403/25 стосується цивільно-правових відносин і оцінки правомірності укладення договору між двома господарюючими суб`єктами. Натомість справа № 460/1233/25 стосується правомірності податкового повідомлення-рішення та дій контролюючого органу, що є предметом публічно-правового спору. У свою чергу, у податкових спорах адміністративні суди оцінюють відповідність первинних документів вимогам законодавств,а, що надані однією стороною правочину та можливість здійснення нею свої зобов`язань за договором, при цьому застосовуючи принцип індивідуальної юридичної відповідальності. Заразом обставини виконання обома сторонами своїх зобов`язань за договором не входять до предмету доказування в податкових спорах. Більше того, Верховний Суд вказує на необхідність доведення під час розгляду податкових спорів неправомірність формування витрат платниками податків за нереальними господарськими операціями саме рішенням судів про визнання угод недійсними. Висновки адміністративних суддів ґрунтуються на тому, що господарські операції позивача підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а правочини не визнані у встановленому законом порядку недійсними тощо. Відтак позивач просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 918/403/25 до набрання законної сили рішення суду у справі №460/1233/25 за позовом ТОВ «Соя Біотек» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суд, розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, вважає за необхідне зазначити таке.

У силу вимог п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема вирішує питання про призначення експертизи.

Глава 8 розділу ІІІ ГПК України містить норми, які регулюють залишення позову без розгляду, зупинення і закриття провадження у справі.

Зупинення провадження у господарській справі, як правовий інструмент процесуального законодавства, зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (ч. 1 ст. 117 ГПК України), який продовжується з дня поновлення провадження у справі (ч. 2 ст. 117 ГПК України), а самі випадки, які регламентують зупинення провадження у справі, чітко передбачені ст. 227, 228 ГПК України і є вичерпними.

Положення ст. 227 ГПК України передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Пункт 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Досліджуючи питання дотримання судом під час зупинення провадження норм процесуального права, зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/716/615/20 виходив з системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у ч. 1, п. 1, 4, 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України, а також умов застосування цього пункту, якими є: об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі; пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення; обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Водночас, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, проаналізувавши предмет та підстави заявлених позовних вимог у цій справі та у справі № 460/1233/25, що розглядається у порядку адміністративного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, оскільки зібрані у цій справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), пов`язані із недійсністю правочину, що є предметом судового розгляду.

При цьому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд враховує також, що розумний строк судового розгляду є невід`ємним елементом права на справедливий судовий розгляд, який безпосередньо закріплений в п. 1 ст. 6 ЄКПЛ. При тлумаченні поняття «розумні строки» ЄСПЛ визначив момент початку та закінчення цих строків, а також вивів критерії, які повинні враховуватися при оцінці певного строку як розумного, а саме: складність справи, важливість для заявника питання, що розглядається судом, поведінка заявника, поведінка державних органів.

За ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Водночас, як верховенство права, так і розумність строків розгляду справи судом належить до основних засад (принципів) господарського судочинства за частиною третьою цієї ж статті.

Окрім того, як зазначалося, відповідачем-1 подано клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Клопотання про призначення судової економічної експертизи обґрунтоване тим, що спір стосується господарських операцій, які потребують спеціальних знань в галузі економіки та бухгалтерського обліку для їх правильної оцінки, для встановлення дійсності/недійсності спірного договору необхідно дослідити фактичне виконання зобов`язань сторонами, оцінка документального підтвердження господарських операцій потребує застосування спеціальних знань у сфері документообігу та бухгалтерського обліку, встановлення факту зміни майнового стану внаслідок господарської операції потребує спеціального економічного аналізу. На вирішення судової експертизи поставити запитання: чи підтверджується документально обсяги господарської операції між ТОВ "Соя-Біотек" та ТОВ "Менскорп" (ТОВ "Вайтера Трейд") за договором поставки №1603-С від 16.03.2023, проведення розрахунків за такою операцією та зміна майнового стану ТОВ "Соя-Біотек" внаслідок такої господарської операції? Проведення експертизи просить доручити судовому експерту Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Позивач, заперечуючи проти задоволення вказаного клопотання, вказує, що позивач не заперечує факту відображення у бухгалтерському обліку відповідача - 1 операцій з відповідачем - 2 та формального складення первинних документів, а також подальше врахування таких документів при оподаткуванні у відповідному звітномуперіоді. Позовна заява щодо визнання договору поставки 16.03.2023№1603-С містить інші обґрунтування, зокрема, але виключно щодо товарності (реальності) самої операції та складення первинних документів саме директором ТОВ «ВАЙТЕРА ТРЕЙД» підписані директором Шевченком Юрієм Васильовичем. Жодних документів, що можуть або підтвердити або спростувати вказані обставини відповідачем -1 не надано, такі обставини не підлягають встановленню в межах економічної експертизи.

Суд, розглянувши вказане клопотання, вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною 1 ст.101 ГПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За змістом ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Суд зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип змагальності передбачає, зокрема і те, що суд у розгляді справи займає позицію об`єктивного та неупередженого арбітра, не збирає докази, а лише оцінює ті, що надані сторонами. Принцип змагальності є складовою справедливого судового розгляду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі, диспозитивності та розумності строку.

Отже, за принципом змагальності, збір та підготовка фактичного матеріалу (доказів), необхідних для вирішення спору між сторонами, покладається на саме сторони, суд лише оцінює надані учасниками справи докази, проте сам їх не збирає.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Суд, давши оцінку клопотанню відповідача-1 про призначення судової економічної експертизи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки останнім не доведено, а судом, виходячи із фактичних обставин справи, не установлено, що для встановлення обставин, що входять у предмет доказування у справі про визнання недійсним правочину, існує дійсна потреба у спеціальних знаннях, тобто неможливість заміни висновку експерта інші засоби доказування. Натомість суд не позбавлений можливості самостійно оцінити докази, надані сторонами у підтвердження чи спростування заявлених позовних вимог, у порядку, визначеному ГПК України.

Керуючись ст. 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Соя-Біотек" про зупинення провадження у справі відмовити.

2. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Соя-Біотек" про призначення судової економічної експертизи у справі відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Ухвала підписана 04.08.2025.

Суддя О.Андрійчук