ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.2025м. СумиСправа № 920/577/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/577/25

за позовом Акціонерного товариства «Укртелеком» (бульвар Тараса Шевченка, буд.18, м. Київ, 01601; код за ),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРМТЕКС» (вул.Міхновського М., буд. 5а, м. Стрий, Стрийський р-н, Львівська обл., 82400, код за ),

про стягнення 46060,64 грн

установив:

25.04.2025 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 46060,64 грн (сорок шість тисяч шістдесят грн 64 коп.) заборгованості з оренди майна та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 00 коп.) судового збору.

25.04.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/577/25 призначено судді Котельницькій В.Л.

25.04.2025 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРМТЕКС», зареєстрований як юридична особа з місцезнаходженням: вул. Міхновського М., буд. 5а, м. Стрий, Стрийський р-н, Львівська обл., 82400,

Ухвалою від 29.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №920/577/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 29.04.2025 про відкриття провадження у справі №920/577/25 надіслана сторонам відповідно до вимог ч.ч.6-7 ст.6 ГПК України до їх електронних кабінетів.

Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області про доставку електронного листа копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 29.04.2025 о 20:09.

Таким чином, як позивач, так і відповідач були повідомлені належним чином про розгляд справи №920/577/25.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

12.01.2024 між Акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Сумської філії АТ «Укртелеком» (далі орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРМТЕКС» (надалі орендар, відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №59Е000.-5/24 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач передав, а відповідач взяв у строкове платне користування наступне майно:

-нерухоме майно, яке розташоване за адресою: Сумська область, м. Глухів, пр. Сергеєва-Генського, будинку №1, виробнича будівля загальною площею 320,8 м2 (літ.А за технічним паспортом, інвент. №і7637), приміщення складу загальною площею 29,8 м2 (літ. Г за технічним паспортом, інвент. №і590000- 00007638), приміщення котельної загальною площею 15,1 м2 (літ. Д за технічним паспортом, інвент. №і7640), вигрібну яму (літ. Я за технічним паспортом, інвент. №і9215), туалет цегляний (літ. В за технічним паспортом, інвент. №і7639), огорожу №1-6 за технічним паспортом, (інвент. №і9216) для використання у якості господарчої діяльності орендаря;

-основні засоби та товаро-матеріальні цінності, обладнання, інвентар тощо, які знаходяться в експлуатації майнового комплексу та не можуть бути відокремлені або демонтовані, розташовані в Сумській області, м. Глухів, пр. Сергеєва-Ценського, буд. №13, а саме: водопровід до адміністративної будівлі 30 м (інвент. №і9214), котел опалювальний (інвент. №і7731), лічильник газу «Визар» Р050901-864 (інвент. №026000).

Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план-схемі у Додатку №1 до Договору.

Згідно з п. 2.1 договору передача орендованого майна в користування здійснюється за актом приймання-передачі. У разі, якщо договором передбачено обов`язок орендаря щодо внесення грошової застави, орендодавець здійснює передачу орендованого майна лише після внесення орендарем орендодавцю усієї суми грошової застави. Орендар зобов`язаний прийняти орендоване майно в користування та підписати акт приймання-передачі не пізніше 5 днів з дати повідомлення орендодавцем орендаря про готовність передати орендоване майно у користування.

У пункті 3.1. договору сторони визначили, що за користування орендованим майном орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю орендну плату, що складається з:

-плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 16,93 гривень за 1 м2 за місяць (без урахування ПДВ та коефіцієнта загальних площ), що з урахуванням ПДВ та коефіцієнта загальних площ становить 7429,56 гривень за 365,7 м2 за місяць.

-плати за надання орендодавцем послуг з утримання орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у Додатку №2 до договору. При визначенні такої плати підлягає застосуванню коефіцієнт використання загальних площ (якщо такий визначений договором).

Відповідно до п. 3.7 договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця шляхом її перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця у наступному порядку:

-орендна плата (за виключенням плати за надання послуг з утримання орендованого майна) сплачується не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця;

-плата за надання послуг з утримання орендованого майна сплачується до 20 числа місяць наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 3.8 договору орендна плата сплачується на підставі рахунку-акту, що надсилається орендодавцем орендарю на його e-mail або за допомогою іншого узгодженого сторонами електронного сервісу обміну документами. У разі не отримання орендарем рахунку-акту від орендодавця орендар зобов`язаний здійснити оплату орендної плати не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому, розмір плати за надання послуг з утримання орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим корегуванням переплати/недоплати орендодавцем).

У пункті 3.11 договору встановлено, що починаючи з 2025 року кожного « 01» січня кожного року дії договору, орендна плата (за виключенням плати за послуги з утримання орендованого майна), автоматично індексується (збільшується) на 10 % від орендної плати, що діяла за попередній рік оренди. При цьому, сторони погодилися, що така зміна орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 5.3.12 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором, а орендодавець, відповідно до п. 5.1.1 договору має право вимагати своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати та інших платежів, передбачених цим договором.

Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами і діє до 30 листопада 2026 року включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовилися, що згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин, що виникли з 01 січня 2024 року. Договір автоматичній пролонгації не підлягає і може бути продовжений лише у випадку досягнення між сторонами письмової згоди про це (п. 11.1 та п. 11.2 договору).

Відповідно до п. 12.1 договору передбачені цим договором права і обов`язки AT «Укртелеком», у тому числі проведення розрахунків, виконуються Сумською філією AT «Укртелеком».

01.01.2024, відповідно до п. 2.1 договору, позивач передав відповідачу орендоване майно за Актом приймання-передачі майна.

У період з вересня 2024 року по лютий 2025 року позивач надав відповідачу послуги з оренди майна вартістю 46060,64 грн, що підтверджено наступними документами:

-за вересень 2024 року в розмірі 7429,56 грн (рахунок від 04.09.2024 №59Е000/24-1169/607 та акт від 30.09.2024 №59Е000/24-1169/607);

-за жовтень 2024 року в розмірі 7429,56 грн (рахунок від 04.10.2024 №59Е000/24-1169/791 та акт від 31.10.2024 №59Е000/24-1169/791);

-за листопад 2024 року в розмірі 7429,56 грн (рахунок від 05.11.2024 №59Е000/24-1169/917.280 та акт від 30.11.2024 №59Е000/24-1169/917.280);

-за грудень 2024 року в розмірі 7429,56 грн (рахунок від 04.12.2024 №59Е000/24-1169/917.587 та акт від 31.12.2024 №59Е000/24-1169/917.587);

-за січень 2025 року в розмірі 8171,20 грн (рахунок від 03.01.2025 №59Е000/25-109 та акт від 31.01.2025 №59Е000/25-109);

-за лютий 2025 року в розмірі 8171,20 грн (рахунок від 05.02.2025 №59Е000/25-109 та акт від 28.02.2025 №59Е000/25-109).

Зобов`язання з повної та своєчасної оплати вартості орендної плати за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року відповідач не виконав, орендну плату в розмір 46060,64 грн позивачу не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договір укладений між позивачем та відповідачем за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 762 ЦК за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1та 4 статті 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором та надав позивачу в оренду майно, в той час як відповідач порушивши умови договору та не сплатив позивачу орендну плату за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 46060,64 грн є законними, обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до матеріалів справи позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову в щодо стягнення з відповідача 46060,64 грн орендної плати за договором за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги як законні та обґрунтовані.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2422,40 грн судового збору, розмір якого підтверджений платіжною інструкцією від 25.04.2025 №11652.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 2422,40 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРМТЕКС» (вул. Міхновського М., буд. 5а, м. Стрий, Стрийський р-н, Львівська обл., 82400, код за ) на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (бульвар Тараса Шевченка, буд.18, м. Київ, 01601; код за ) 46060,64 грн (сорок шість тисяч шістдесят грн 64 коп.) заборгованості з орендної плати та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2025.

Суддя В.Л. Котельницька