ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/623/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс"

про: стягнення 262 955,50 грн

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від позивача: Я.Гаврилюк

від відповідача: не з`явився

ОПИС СПОРУ

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс" про стягнення 262 955,50 грн заборгованості, з яких: 171 549,05 грн пені та 91 406,45 грн штраф.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли з договорів укладених між сторонами.

Вказує, що Державне підприємство "Національна атомна енергогенеругоча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс" уклали договір поставки від 17.04.2023 № 53-122-01-23-13249.

Також, сторони уклали договір поставки від 14.09.2023 № 53-122-01-23-13892.

У зв`язку з неналежним виконанням вказаних договорів в частині своєчасної поставки обумовленого предметом товару позивач нарахував відповідачу 262 955,50 грн заборгованості, з яких: 171 549,05 грн пеня та 91 406,45 грн штраф.

У своєму відзиві на позов відповідач вказав, що затримка виконання договорів відбулась в тому числі через затримки отримання продукції від постачальника відповідача.

Відповідач просить суд звернути увагу, що сума нарахованих позивачем штрафних санкцій є надмірно великою і позивач в своїй заяві не наводить жодного доказу, щодо отримання збитків в результаті затримки поставки продукції.

Враховуючи викладені обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на інтереси обох сторін, беручи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків, а також те, що відповідач у своєму листі № 154 від 28.09.2023 року визнав наявний борг, відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 70 відсотків, тобто до 78 886,65 грн.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 8 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 29 липня 2025 року.

22 липня 2025 року відповідач подав до суду відзив на позов.

24 липня 2025 року позивач подав д осуду відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач підтримав позов.

В судове засідання відповідач не з`явився.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

17 квітня 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеругоча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс" уклали договір поставки № 53-122-01-23-13249 (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.2., предметом поставки по договору є продукція, яка передбачена специфікацією № 1 (додаток № 1 до даного договору).

Згідно з пунктом 2.2. загальна сума договору (вартість продукції) становить 1 590 144,00 гривень (з ПДВ).

Згідно з пунктом 3.1 договору і умов специфікації № 1 (додаток № 1 договору) продукція підлягала поставці протягом 150 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу, згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

На офіційному сайті Рrоzоrrо (https://prozorro.gov.ua/, закупівля UА-2023-03-10-008490-а) договір було оприлюднений 18.04.2023 року.

Згідно з пунктом 8.4. договору датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Згідно з пунктом 8.5. договору, перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів.

Пунктом 9.1 договору визначено, що у випадку порушення строків поставки "Постачальник" зобов`язується сплатити "Замовнику" пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, "Постачальник" додатково сплачує "Замовнику" штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У пункті 9.2 договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 роки.

Як видно з видаткових накладних №20 від 16 травня 2023 року на суму 375 360,00 грн, №24 від 05 червня 2023 року на суму 179 712,00 грн, №28 від 12 липня 2025 року на суму 14 400,00 грн, №35 від 27 листопада 2023 року на суму 138 240,00 грн, №38 від 04 грудня 2023 року на суму 8 832,00 грн, №41 від 19 грудня 2023 року на суму 79 296,00 грн, №42 від 19 грудня 2023 року на суму 60 672,00 грн відповідач поставив позивачу товар на суму 856 512.00 грн.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що без порушення строків поставки, товар поставлено на суму 569 472,00 гривень, згідно з видатковими накладними №20 від 16 травня 2023 року, №24 від 05 червня 2023 року та №28 від 12 липня 2023 року. Поставка товару на суму 287 040,00 грн здійснена з порушенням договірних строків, а саме за видатковими накладними №35 прострочення 72 дні, №38 прострочення 79 днів, №41 прострочення 94 дні, №42 прострочення 94 дні.

Також матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем на користь позивача товару на суму 733 632,00 грн. За твердженням позивача товар на вказану суму не був поставлений відповідачем.

У зв`язку з простроченням договірних відносин за договором №53-122-01-23-13249 позивач нарахував відповідачу 157 329,02 грн пені та 71 447,04 грн штрафу.

Окрім цього, 14 вересня 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс" уклали договір поставки від №53-122-01-23-13892, згідно з пунктом 1.2. предметом поставки по договору є продукція, яка передбачена специфікацією № 1 (додаток № 1 до даного договору).

Згідно з пунктом 2.2. загальна сума договору (вартість продукції) становить 285 134,40 гривень (з ПДВ).

Згідно з пунктом 3.1 договору і умов специфікації №1 (додаток №1 договору) продукція підлягала поставці протягом 45 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу, згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

На офіційному сайті Рrоzоrrо договір було оприлюднений 15.09.2023 року.

Відповідно до пункту 8.4. договору датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Згідно з п.8.5. договору, перехід права власності на продукцію за договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів.

Пунктом 9.1 договору визначено, що у випадку порушення строків поставки "Постачальник" зобов`язується сплатити "Замовнику" пеню в розмірі 0.1 % вартості непоставленої (недопоставленої продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцятьдіб, "Постачальник" додатково сплачує "Замовнику" штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У пункті 9.2 договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 роки.

Відповідно до наявних у справі видаткових накладних №37 від 04 грудня 2023 року на суму 73 944,00 грн, №39 від 11 грудня 2023 року на суму 71 424,00 грн, №43 від 26 грудня 2023 року на суму 123 360,00 грн, №1 від 11 січня 2024 року на суму 12 000,00 грн відповідач поставив позивачу товарна суму 280 728,00 грн.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що товар поставлено з простроченням за всіма видатковими накладними, зокрема: №38 прострочення 34 дні, №39 прострочення 42, №43 прострочення 56 днів, №1 прострочення 83 дні. Водночас недопоставленим залишився товар на суму 4 406,40 грн.

У зв`язку з простроченням договірних відносин за договором №53-122-01-23-13892 позивач нарахував відповідачу 14 220,03 грн пені та 19 959,41 грн штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої права в частині належного виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару порушеними.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Умовами договорів (пункт 9.1.) погоджено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 7 % вартості непоставленої продукції за прострочення поставки понад тридцять днів.

За результатами розгляду справи суд встановив, що за договором №53-122-01-23-13249 продукція підлягала поставці до 15 вересня 2023 року, а за договором №53-122-01-23-13892 до 30 жовтня 2023 року.

Тобто, по договору №53-122-01-23-13249 товар поставлено з простроченням за видатковими накладними №35, 38, 41, 42, а також недопоставлено товар на суму 733 632,00 грн.

Керуючись положеннями пункту 9.1. договору позивач нарахував наступну неустойку: за видатковою накладною №35 - 9 953,28 грн пені та 9 676,80 грн штрафу; №38 - 697,73 грн пені та 618,24 грн штрафу, № 41- 7 453,82 грн пені та 5 550,72 грн штрафу, №42 - 5 703,17 грн пені та 4 247,04 грн штрафу; на суму недопоставленого товару 133 521,02 грн пені та 51 354,24 грн штрафу.

По договору №53-122-01-23-13892 товар поставлено з простроченням за всіма видатковими накладними, та недопоставлено товар на суму 4 406,40 грн.

Керуючись положеннями пункту 9.1. договору позивач нарахував наступну неустойку: за видатковою накладною №37 - 2 514,10 грн пені та 5 176,08 грн штрафу; №39 - 2 999,81 грн пені та 4 999,68 грн штрафу; №43- 6 908,16 грн пені та 8 635,20 грн штрафу; №1 - 996,00 грн пені та 840,00 грн штрафу; на суму недопоставленого товару 801,96 грн пені та 308,45 грн штрафу.

Згідно з визначеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Суд здійснив перерахунок пред`явлених позивачем штрафних санкцій та встановив відповідність розрахунку положенням договорів та законодавства.

А тому позовні вимоги про стягнення 171 549,05 грн пені та 91 406,45 грн штрафу мають бути задоволені.

Щодо зменшення розміру неустойки суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України необхідно мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. За таких умов необхідно враховувати, що правила частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

За змістом зазначених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Застосовуючи свої дискреційні повноваження, суд уважає за необхідне зазначити, що за змістом частини 3 статті 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частина 1 статті 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Отже, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру.

Суд наголошує, що зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто право суду на зменшення розміру штрафних санкцій у кожному конкретному випадку залежить від встановлених судом обставин, зокрема, але не виключно: розміру неустойки перед розміром збитків; винятковості випадку; ступеню виконання зобов`язань; причин неналежного невиконання зобов`язання; характеру прострочення; поведінки винної особи (вжиття/невжиття заходів до виконання зобов`язання, добровільне усунення порушення) тощо, та від поданих на їх підтвердження/спростування сторонами доказів.

Таким чином, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

В даному випадку суд ураховує, що відповідач досі не виконав договірні зобов`язання, а розмір непоставленого товару за договором поставки від 17.04.2023 № 53-122-01-23-13249 складає 733 632,00 грн, що становить майже половину загальної суми договору. Посилання відповідача щодо наявності обставин які ускладнили виконання ним договірних зобов`язань суд відхиляє, оскільки відповідач не довів наявність обставин непереборної сили, що завадили йому виконати поставку. Відповідач не навів суду поважних причин порушення строків виконання зобов`язань. Відповідач також не довів винятковості цього випадку, навпаки обставини справи свідчать про систематичне порушення строків поставки за обома договорами.

Ураховуючи викладені обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, зважаючи на інтереси обох сторін, беручи до уваги ті обставини, що відповідач до цього часу не виконав повністю свою частину зобов`язання з поставки товару, суд робить висновок про відсутність підстав для зменшення загального розміру штрафних санкцій.

Висновки суду

Встановлені обставини щодо прострочення виконання відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару свідчать про порушення відповідачем прав позивача.

Суд зробив висновок про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 171 549,05 грн пені та 91 406,45 грн штрафу.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору за даним позовом складав 3 944,33 грн судового збору. А тому керуючись положеннями статті 129 ГПК України, вказані судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс" (03045, м. Київ, провулок Віто-Литовський, 15, ідентифікаційний код 32846559) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ідентифікаційний код 05425046) 171 549 (сто сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок дев`ять) грн 05 коп пені, 91 406 (дев`яносто одна тисяча чотириста шість) грн 45 коп штрафу та 3 944 (три тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн 33 коп судового збору.

Позивач (Стягувач): Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ідентифікаційний код 05425046).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербудкомплекс" (03045, м. Київ, провулок Віто- Литовський, 15, ідентифікаційний код 32846559).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 30 липня 2025 року.

Суддя Андрій КАЧУР