УХВАЛА

29 липня 2025 року

м. Київ

cправа №925/1262/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Смілянська Хлодня"

на постанову Північного апеляційного господарського суду (Коробенко Г.П., Тищенко О.В., Кравчук Г.А.)

від 28.05.2025

у справі за позовом Фізичної особи ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Смілянська Хлодня"

про стягнення 214 321,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Фізична особа ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Смілянська Хлодня" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 214 321,60 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки від 08.07.2022 №08/07/22-ПОСТ.

3. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.01.2025 у справі №925/1262/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 рішення суду першої інстанції скасовано. Позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивачки заборгованість у розмірі 214 321,60 грн та 2 571,86 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивачки 3 857,78 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. 23 червня 2025 року Відповідач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу, в якій просить:

- поновити строк на касаційне оскарження;

- скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025;

- залишити в силі рішення Господарського суду Черкаської області від 07.01.2025.

6. 29 липня 2025 року Скаржник із використанням підсистеми "Електронний суд" подав заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій просить долучити до матеріалів справи копію квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 29.07.2025 №0.0..1 - доказ оплати судового збору за подання касаційної скарги; відкрити касаційне провадження.

7. Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

8. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

9. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 12 ГПК України).

10. Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

11. Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

12. За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розрахунку на місяць становив 3 028 грн.

13. Предметом позову в цій справі є стягнення 214 321,60 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік (100 х 3 028 грн = 302 800 грн).

14. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

15. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

16. У тексті касаційної скарги наявні посилання на:

- підпункт "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики);

- підпункт "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України (особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи).

17. У цьому контексті Суд зауважує, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, яка реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

18. Варто враховувати, що використання оціночних понять, як-то "фундаментальне значення", "суспільний інтерес", "виняткове значення", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики" тощо, не має викликати думку про наявність певних ризиків, адже, зважаючи на статус Верховного Суду, в окремих випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження належить до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд касаційних скарг покликаний насамперед забезпечувати єдність судової практики.

19. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики (підпункт "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), зокрема, означає, що скаржник ставить на вирішення проблему, яка в разі відкриття касаційного провадження впливатиме на широке коло спорів, створюючи тривалий у часі підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

20. Фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами.

21. Суд mutatis mutandis звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (ухвала від 07.12.2018 у справі №922/6554/15), згідно з якою виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв. Кількісний критерій ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. Якісні показники характеризуються відсутністю сталої судової практики з питань, що визначаються як виключна правова проблема, невизначеністю на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, відсутністю національних процесуальних механізмів вирішення виключної правової проблеми іншими способами ніж із використанням повноважень Великої Палати Верховного Суду тощо.

22. Скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку фактичним обставинам, не врахував його доводів щодо нереальності спірних господарських операцій, не застосував положення статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", яка встановлює вимоги до первинного документа, не врахував визначення поняття "господарська операція", що наводиться у статті 1 цього ж Закону, та не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.

Скаржник також посилається на доктрину реальності господарської операції, визначальні ознаки такої операції.

23. Попри це, у касаційній скарзі відсутнє обґрунтування, яке б свідчило, що при перегляді оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції підлягає усуненню невизначеність на нормативному рівні правових питань, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (з урахуванням кількісного та якісного критеріїв), або існує необхідність вирішити питання застосування аналогії закону чи права.

24. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що Скаржник аргументовано не довів наявність у справі №925/1262/24 випадку, передбаченого підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

25. Разом із цим, як зазначає Скаржник, в оскаржуваній постанові Північний апеляційний господарський суд встановив, що Позивачка поставила, а Скаржник отримав і частково оплатив товар. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено реальний характер господарських операцій, внаслідок чого (в силу преюдиції) Скаржник позбавлений можливості ініціювати позов про визнання недійсним договору поставки від 08.07.2022 №08/07/22-ПОСТ з підстав його фіктивності (стаття 234 Цивільного кодексу України).

26. За змістом частин четвертої, п`ятої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

27. Положення про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи означає, що така особа має обґрунтувати, (1) які обставини були встановлені судами, (2) яким є їх взаємозв`язок з іншими судовими справами та (3) в чому полягає неможливість спростування таких обставин.

28. Узагальнене припущення щодо неможливості Скаржника ініціювати певний судовий спір у майбутньому, вочевидь, не є належним обґрунтуванням підпункту "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. У касаційній скарзі відсутні посилання на інші наявні судові справи та / або спори щодо недійсності договору поставки від 08.07.2022 №08/07/22-ПОСТ.

29. Більш того, у ході розгляду справи №925/1262/24 Скаржник на підставі пункту 3 частини другої статті 46, частини першої статті 180 ГПК України мав право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Водночас таким правом Скаржник не скористався.

30. За змістом частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

31. Отже, у цій справі Скаржник обмежився викладенням власної правової позиції у межах обраних підстав касаційного оскарження, проте не навів належних обґрунтувань, які б, зважаючи на викладене вище, доводили наявність випадків, передбачених підпунктами "а" та / або "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

32. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

33. Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 №R (95) 5 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

34. У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 у справі "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France", заява №21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежена перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

35. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки воно вже реалізоване шляхом розгляду справи судом першої інстанції та надалі - апеляційної інстанції.

36. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних, обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки інакше принцип правової визначеності буде порушено.

37. Верховний Суд дослідив та оцінив предмет і ціну позову, складність справи. Разом із тим, оскільки касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" та / або "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Скаржник не дотримався умов допуску до касаційного оскарження.

38. Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій. Водночас Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду лише тому, що Скаржник вважає його незаконним. Настання відповідних наслідків у разі ухвалення судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним (передбачуваним) процесом.

39. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відповідача на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025, оскільки вона не підлягає касаційному оскарженню.

40. Вказане логічно вичерпує потребу розгляду клопотань та заяв Скаржник, тому Суд залишає їх без розгляду.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Смілянська Хлодня" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №915/1262/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова