ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 липня 2025 року Справа № 903/852/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участі секретаря судового засідання Назарова Н.В., розглянувши справу

за позовом: Дочірнього підприємства "РИБГОСП "ЦУМАНЬ", м. Луцьк

до відповідача 1: Цуманської селищної ради, смт. Цумань

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМАНЬ-РИБА", смт. Цумань

до відповідача 3: Волинської обласної державної (військової) адміністрації, м. Луцьк

про визнання недійсним договору оренди землі та витребування земельної ділянки

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача 1: не прибули;

від відповідача 2: Наумович Юрій Сергійович;

від відповідача 3: Андрущак Олена Михайлівна

Встановив: Дочірнє підприємство "РИБГОСП "ЦУМАНЬ" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Цуманської селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦУМАНЬ-РИБА", Волинської обласної державної (військової) адміністрації у якому просить:

- визнати недійсним договір оренди землі №107 від 07 вересня 2018 року, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" () та додаткову угоду від 21.07.2023 року про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року укладену між Цуманською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" ().

- витребувати з незаконного чужого володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба"() на користь Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань» () земельні ділянки площею 31,1396 га кадастровий номер :05:000:0443 та площею 3,0522 га кадастровий номер :05:000:0444 для ведення рибного господарства (землі водного фонду), що розташовані Волинська область, Луцький район, Цуманська селищна рада.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за відсутності волевиявлення ДП "Рибгосп "Цумань" як постійного користувача земельних ділянок на добровільну відмову від права користування землею, орендодавець не мав законних підстав на передачу земельних ділянок в оренду іншій особі. Договори оренди землі, укладені Волинською облдержадміністрацією та ТОВ "Цумань-риба" є незаконними. Укладення договорів щодо тих самих земельних ділянок із відповідачем ТОВ "Цумань Риба" не відповідає нормам чинного законодавства, звичаям ділового обороту та є порушенням законних права позивача, оскільки обмежує його у здійсненні реалізацію його прав користування землею.

Відтак, за відсутності волевиявлення ДП "Рибгосп "Цумань" як постійного користувача земельних ділянок на добровільну відмову від права користування землею Цуманська селищна рада не мала законних підстав на поділ земельної ділянки, затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок в оренду іншій особі.

Ухвалою суду від 10.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.10.2024.

Ухвалою суду від 28.10.2024 відкладено підготовче засідання на 25.11.2024. Зобов`язано позивача надіслати копію позовної заяви з додатками на адресу відповідача 2 про що докази надати суду.

Ухвалою суду від 25.11.2024 відкладено підготовче засідання на 09.12.2024.

Ухвалою суду від 09.12.2024 продовжено строк підготовчого провадження до 13.01.2025. Відкладено підготовче засідання 13.01.2025. Постановлено витребувати у відповідача 2 технічну документацію із землеустрою на первинно сформовану земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0435 та оригінал державного акту І-ВЛ№001576 від 27.12.2021.

Ухвалою суду від 13.01.2025 клопотання Волинської обласної державної адміністрації про зупинення провадження у справі за вх. № 01-74/37/25 від 08.01.2025 задоволено. Зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 903/1299/23 за позовом Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до відповідача Цуманської селищної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача 1) Державного підприємства "Укрриба" та 2) Фонду державного майна України та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-риба" про повернення земельної ділянки та скасування реєстрації права комунальної власності, що перебуває в провадженні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

За результатами розгляду справи, що передана на новий розгляд постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у справі №903/1299/23 залишено без змін, апеляційну скаргу Цуманської селищної ради - без задоволення.

Враховуючи зазначені обставини, суд встановив, що рішення у справі №903/1299/23 набрало законної сили 15.04.2025.

Ухвалою суду від 12.05.2025 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 19.05.2025.

Ухвалою суду від 19.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.06.2025.

Ухвалою суду від 02.06.2025 відкладено судове засідання на 18.06.2025.

Ухвалою суду від 18.06.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 02.07.2025.

У судовому засіданні 02.07.2025 представники відповідача 2 та відповідача 3 заперечили щодо позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Представники позивача та відповідача 1 у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача 3 у судовому засіданні просила суд долучити до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0443 за Волинською обласною державною адміністрацією. Крім того, просила суд поновити строк для подачі відповідного доказу у зв`язку з тим, що останній був отриманий 23.06.2025.

Відповідач 2 у судовому засіданні підтримав вищезазначене клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи викладене, та обґрунтовану неможливість подання відповідного доказу, суд дійшов висновку поновити відповідачу-3 строк на його подання та долучити останній до матеріалів справи.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву за вх.№01-87/3080/25 від 14.07.2025 у якому просить суд розгляд справи здійснювати без участі його представника.

14.07.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Дочірнє підприємство "Рибгосп "Цумань" є спеціалізованим підприємством рибного господарства з прісноводного розведення риби та правонаступником Дочірнього підприємства "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп". У господарському користуванні ДП "Рибгосп "Цумань" перебуває ряд земельних ділянок для ведення рибного господарства (стави).

У 2001 році ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" Радою народних депутатів Ківерцівського району Волинської області було видано два державні акти на право постійного користування земельними ділянками на території Ківерцівського району (Дубищенська сільська рада 173,77 га та Цуманська селищна рада 49,88 га) для ведення рибного господарства, зокрема, І-ВЛ№000703 від 27.12.2001 року та І-ВЛ№001576 від 27.12.2001 року. План зовнішніх меж долучено до Актів (том 1, а.с. 34, 43).

Акти зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №27. Дані земельні ділянки є невід`ємною частиною цілісного майнового комплексу ДП "Рибгосп "Цумань".

29.09.2018 згідно наведених вище державних актів на право постійного користування земельними ділянками за заявою ТОВ «Цумань-Риба» від 20.09.2018 року згідно розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації №632 було утворено три земельні ділянки а саме: площею 46,5548 га з кадастровим номером :03:000:0435, площею 115,0711 га з кадастровим номером :04:000:0642, площею 57,1732 з кадастровим номером :04:000:0643 для подальшої передачі їх в оренду (том 1, а.с. 42).

25.05.2018 розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації №305 «Про надання земельних ділянок в оренду» вказані земельні ділянки в комплексі з розташованими на них водними об`єктами було надано в оренду ТОВ «Цумань-риба» терміном до 20.08.2019 року включно (том 1, а.с. 20).

В подальшому, 07.09.2018 року між Волинською обласною державною адміністрацією (Орендодавець) та ТОВ "Цумань-Риба" (Орендар) було укладено договір оренди землі №107. Згідно якого Орендареві було надано в оренду земельну ділянку площею 46,5548 га (кадастровий номер :03:000:0435), яка знаходиться на території Цуманської об`єднаної територіальної громади Ківерцівського району Волинської області, строком на 49 років, для ведення рибного господарства (землі водного фонду), з наявними на ній гідротехнічними спорудами, що перебувають у державній власності (том 1, а.с. 38-40).

Листом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 04.06.2019 року №ПІ-38/0 38/0/63-18 підтвердило факт розміщення трьох ділянок в межах чинних державних актів на право постійного користування ДП "Рибгосп "Цумань", які перебувають на праві постійного користування, а саме, площею 46,5548 га з кадастровим номером :03:000:0435, площею 115,0711 га з кадастровим номером :04:000:0642, площею 57,1732 з кадастровим номером :04:000:0643, що знаходяться на території Цуманської ОТГ (том 1, а.с. 33).

Листом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 11.05.2021 року №18-3-0.3-3019/2-21 підтвердило факт розміщення спірних земельних площею 31,1396 га з кадастровим номером :05:000:0443 та площею 3,0522 га з кадастровим номером :05:000:0444 в межах державного акту І-ВЛ№001576 від 27.12.2001 року на право постійного користування ДП "Рибгосп "Цумань" (том 1, а.с. 13).

19.04.2022 між Цуманською селищною радою та ТОВ "Цумань-Риба" укладено додаткову угоду про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року, якою внесено зміни до Договору, замінюючи сторону Орендодавця на Цуманську селищну раду, змінено предмет договору розділивши земельну ділянку площею 46,5548 га кадастровий номер :03:000:0435 на три окремих земельних ділянки, зокрема, площею 12,3630 га з кадастровим номером :05:000:0442 (вилучена з користування), площею 31,1396 га кадастровий номер :05:000:0443 та площею 3,0522 га кадастровий номер :05:000:0444 (том 1, а.с. 37-40).

Звертаючись до суду із позовом, позивач доводить, що за відсутності волевиявлення ДП "Рибгосп "Цумань" як постійного користувача земельних ділянок на добровільну відмову від права користування землею, орендодавець не мав законних підстав на передачу земельних ділянок в оренду іншій особі. Договір оренди землі №107 від 07 вересня 2018, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба") та додаткова угода від 21.07.2023 про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року є незаконними та не відповідають нормам чинного законодавства, звичаям ділового обороту, є порушенням законних права позивача, оскільки обмежує його у здійсненні реалізацію його прав користування землею.

Відповідач 1, не погоджуючись із доводами позивача, що викладені у позовній заяві подав відзив на позовну заяву та зазначає, що відповідно до розпорядження голови Волинської ОДА № 305 від 25.05.2018р. згідно із п. 7 статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статей 17, 79-1, 93, 122 126, 134 Земельного кодексу України, статей 13 Закону України «Про землеустрій», прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про аквакультуру», за результатами розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба» останньому було надано в оренду спірні земельні ділянки в комплексі з розташованими на них водними об`єктами, які знаходяться на території Цуманської об`єднаної територіальної громади Ківерцівського району терміном до 20.08.2019 включно з можливістю пролонгації у разі належного виконання вимог договору відповідно до встановленого порядку. Станом на сьогоднішній день вказане розпорядження № 305 від 25.05.2018р. не скасоване та є чинним. На підставі вказаного розпорядження № 305 від 25.05.2018р. було укладено договір оренди землі № 107 від 07.09.2018 року.

В подальшому, на підставі п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, спірна земельна ділянка перейшла у комунальну власність Цуманської ТГ. 14.07.2022 року, за результатами розгляду звернення ТОВ «Цумань-Риба», враховуючи розпорядження голови Волинської ОДА № 524 від 09.09.2019р., селищна рада прийняла рішення №17/17, яким було надано згоду на укладення додаткової угоди щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки № 107 від 07.09.2018 року. Відповідач 1 зазначає, що рішення сесії № 17/17 від 14.07.2022 року також не скасоване та є чинним. На підставі вказаного рішення селищної ради 19.07.2022 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до якої селищна рада набула прав та обов`язків Орендодавця.

05 липня 2023 року, розглянувши заяву ТОВ «Цумань-Риба» про продовження терміну дії оренди, селищна рада прийняла рішення № 25/26, яким продовжила термін дії договору оренди землі № 107 від 07.09.2018 року. Вказане рішення є чинним та не скасованим. На підставі вказаного рішення 21.07.2023 року було укладено додаткову угоду до договору оренди, якою продовжено термін дії договору на 15 років, а відтак Волинська ОДА, Цуманська селищна рада, укладаючи спірний договір оренди, а також додаткові угоди, діяли в межах та спосіб, що передбачені чинним законодавством, що вказує на відсутність підстав для визнання недійсними договору та додаткових угод.

Відповідач 3, не погоджуючись із доводами позивача, що викладені у позовній заяві також подав відзив на позовну заяву та зазначає, що до Волинської обласної державної адміністрації з клопотанням про надання в оренду терміном на 20 років земельної ділянки площею 46,5548 га (кадастровий номер :03:000:0435) для ведення рибного господарства звернулося ТОВ «ЦУМАНЬ-РИБА», до клопотання додано Виписку з ЄДР, копію статуту ТОВ «ЦУМАНЬ-РИБА», копію договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 1057 від 22.08.2016 року, копію паспорта рибогосподарської технологічної водойми- нагульного ставкового господарства рибної дільниці «Цумань» загальною площею 221,94 га ТОВ "ЦУМАНЬ-РИБА" в заплаві річки Путилівка за межами населених пунктів Цумань та Башлики Ківерцівського району.

Відповідно до пункту 7 статті 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статей 17, 79-1, 93, 122 126, 134 Земельного кодексу України, статей 13 Закону України «Про землеустрій», прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про аквакультуру» розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 25.05.2018 року № 305 «Про надання земельних ділянок в оренду» надано ТОВ "ЦУМАНЬ-РИБА" в оренду земельну ділянку площею 46,5548 га (кадастровий номер :03:000:0435) в комплексі з розташованими на них водними об`єктами, які знаходяться на території Цуманської об`єднаної територіальної громади Ківерцівського району терміном до 20.08.2019. Доручено Ківерцівській районній державній адміністрації укласти договір оренди зазначених земельних ділянок у встановленому законодавством порядку з ТОВ "ЦУМАНЬ-РИБА", а ТОВ "ЦУМАНЬ-РИБА" здійснити державну реєстрацію права оренди земельних ділянко в установленому законодавством порядку.

Розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 07 червня 2018 року № 342 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 25 травня 2018 року №305» продовжено дію договору до 20.08.2023 року Волинською обласною державною адміністрацією в особі голови Ківерцівської районної державної адміністрації Ткачука Валерія Євгеновича та ТОВ "ЦУМАНЬ РИБА" 07 вересня 2018 року укладено договір оренди землі №107, а відтак Волинська обласна державна адміністрація законно розпорядилася землями державної власності. Позивач не надав доказів, які свідчили б про порушення чи недотримання Волинською обласною державною адміністрацією вимог статті 215 Цивільного кодексу України.

Крім того, доводить, що ДП "РИБГОСП "ЦУМАНЬ" не відноситься до підприємств, установ, організацій, що належать до державної чи комунальної форми власності, а право постійного користування земельними ділянками характеризується обмеженим суб`єктно-об`єктним складом: об`єктом можуть бути земельні ділянки лише державної або комунальної власності; суб`єктами можуть бути лише юридичні особи, визначені частиною 2 статті 92 ЗК України.

За даними ІКС «Податковий блок» станом на 22.10.2024 року ТОВ «ЦУМАНЬ РИБА» () сплачено орендну плату з юридичних осіб згідно договору оренди землі від 07.09.2018 року № 107 за земельні ділянки площею 31,1396 га за кадастровим номером :05:000:0443 та площею 3,0522 га з кадастровим номером :05:000:0444 у сумі 2601,66 грн, борг відсутній.

Отже, відповідач 3 доводить, що ТОВ «ЦУМАНЬ-РИБА», як землекористувач належно виконує умови договору оренди землі від 07.09.2018 № 107 та є законним користувачем земельних ділянок площею 31,1396 га за кадастровим номером :05:000:0443 та площею 3,0522 га з кадастровим номером :05:000:0444.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступного висновку.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду вказала на те, що захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05.06.18, справа № 338/180/17, від 30.01.19, справа № 569/17272/15-ц, від 16.06.20, справа № 145/2047/16-ц, від 15.09.20, справа № 469/1044/17).

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 по справі № 910/7164/19, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка на її думку порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Предметом судового розгляду у справі є вимоги про визнання недійсним договору оренди землі №107 від 07 вересня 2018 року, додаткової угоди від 21.07.2023 року про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року та витребування з незаконного чужого володіння відповідача 2 земельних ділянок площею 31,1396 га з кадастровим номером :05:000:0443 та площею 3,0522 га з кадастровим номером :05:000:0444

Суд встановив, що у 2001 році для ДП "Рибгосп "Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп" Радою народних депутатів Ківерцівського району Волинської області було видано державний акт на право постійного користування земельними ділянками на території Ківерцівського району (Дубищенська сільська рада 173,77 га та Цуманська селищна рада 49,88 га) для ведення рибного господарства, зокрема І-ВЛ№001576 від 27.12.2001 року та акт І-ВЛ№000703 від 27.12.2001 року.

Акти зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №27. Дані земельні ділянки є невід`ємною частиною цілісного майнового комплексу ДП "Рибгосп "Цумань".

Як вбачається із Листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 04.06.2019 року №ПІ-38/0 38/0/63-18, відомості про земельні ділянки, які зазначені в Державних актах серії І-ВЛ №000703 та серії І-ВЛ №001576 внесені Державного земельного кадастру за кадастровими номерами відповідно: :04:000:0400:04:000:0643 та :03:000:0435, :01:001:2037, :001:2038, :01:001:2039. На зазначені земельні ділянки зареєстроване речове право після 01.01.2013 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно (том 1, а.с. 33).

Згідно Листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області про надання інформації від 11.05.2021 року №18-3-0.3-3019/2-21, в межах Державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001 серія І-ВЛ №001576 виданого Дочірньому підприємству «Рибгосп «Цумань» для ведення рибного господарства на території Цуманської селищної ради Ківерцівського району, розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами (том 1, а.с.13):

- :05:000:0442;

- :05:000:0443;

- :05:000:0444;

- :01:001:2037;

- :01:001:2039;

- :01:001:2038.

ГУ Держгеокадастру також зазначило, що стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2039 та :01:001:2038, згідно даних Державного земельного кадастру зареєстровано право постійного користування за Дочірнім підприємством «Рибгосп «Цумань».

Суд встановив, що право користування земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2039, :01:001:2038 було предметом дослідження у справі №903/822/21.

Так, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №903/822/21 від 12.12.2023 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 у вказаній справі скасовано в частині відмови у визнанні недійсними договорів оренди землі, укладені 20.07.2017 між Цуманською селищною радою та Товариство з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба» про передання в оренду земельних ділянок площею 0,9669 га кадастровий номер :01:001:2038, площею 0,7227га кадастровий номер :01:001:2039, площею 1,6247га кадастровий номер :01:001:2037, що розташовані на території Цуманської об`єднаної територіальної громади для ведення рибного господарства (землі водного фонду). Рішення Господарського суду Волинської області від 02.05.2023 у справі № 903/822/21 про задоволення позовних вимог в цій частині залишено в силі.

Суд касаційної інстанції у зазначеній вище постанові дійшов висновку про те, що належним способом захисту у зазначеній справі є позов про визнання недійсними документів, на підставі яких за Товариством з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба» проведено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.

Крім того колегія суддів дійшла висновку про те, що документами, на підставі яких за Товариством з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба» проведено державну реєстрацію прав, є саме договори оренди землі, укладені 20.07.2017 між Цуманською селищною радою та ТОВ «Цумань-Риба» про передання в оренду земельних ділянок площею 0,9669 га кадастровий номер :01:001:2038, площею 0,7227 га кадастровий номер :01:001:2039, площею 1, 6247 га кадастровий номер :01:001:2037 є недійсними.

При цьому, Верховний Суд виходив із того, що Державний акт І-ВЛ№001576 від 27.12.2001 року на право постійного користування землею для ДП «Рибгосп «Цумань» є чинним.

Як визначено ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Желтяков проти України", "Христов проти України").

Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту.

Як уже зазначено вище, земельна ділянка за Державним актом І-ВЛ№001576 від 27.12.2001 року на право постійного користування землею для ДП «Рибгосп «Цумань» поділена на земельні ділянки:

- :05:000:0442;

- :05:000:0443;

- :05:000:0444;

- :01:001:2037;

- :01:001:2039;

- :01:001:2038.

Згідно Листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області про надання інформації від 11.05.2021 року №18-3-0.3-3019/2-21, в межах Державного акту на право постійного користування землею від 27.12.2001 серія І-ВЛ №001576 виданого Дочірньому підприємству «Рибгосп «Цумань» для ведення рибного господарства на території Цуманської селищної ради Ківерцівського району, розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами (том 1, а.с.13):

- :05:000:0442;

- :05:000:0443;

- :05:000:0444;

- :01:001:2037;

- :01:001:2039;

- :01:001:2038.

Оскільки в даній справі, суду слід надати оцінку права користування земельними ділянками, що охоплені даним Державним актом на право постійного користування землею від 27.12.2001 серія І-ВЛ №001576 з кадастровим номером :05:000:0443 та :05:000:0444, суд дійшов висновку, що постанова Верховного Суду у справі №903/822/21 від 12.12.2023 у якій надана правова оцінка щодо інших трьох інших земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039 є преюдиційною у даній справі.

У відповідності до ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння й користування земельною ділянкою, яка перебуває в державній або комунальній власності, без установлення строку.

У відповідності до ч 2 ст. 92 Земельного кодексу України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають зокрема, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

У відповідності до ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії;

з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами);

и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.

При цьому, у розумінні положень цієї статті припинення права користування земельною ділянкою не передбачає автоматичного переходу цього права до іншого суб`єкта господарювання.

Згідно з частиною першою статті 142 Земельного кодексу України припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Згідно з частиною першою статті 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки;

ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.

Разом з тим, суд встановив, що у матеріалах справи відсутні докази добровільної відмови позивача від права постійного користування спірними земельними ділянками, посвідчених відповідними державним актом, так і наявності підстав, визначених у статті 143 Земельного кодексу України, для примусового припинення права користування землею.

Крім того, пунктом 10 Розділу VІІ Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ "Про державний земельний кадастр" встановлено документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними.

Норми статті 125 Земельного кодексу України і Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" пов`язують виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права. Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право.

При цьому обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, передбачений пунктом 6 Перехідних положень ЗК, визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 (у справі № 1-17/2005) за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК (справа про постійне користування земельними ділянками).

Як вже зазначив суд, Дочірнє підприємство "Рибгосп "Цумань" є спеціалізованим підприємством рибного господарства з прісноводного розведення риби та правонаступником Дочірнього підприємства "Рибгосп Цумань" ВАТ "Волиньрибгосп". Дані обставини також зазначені у постанові Верховного Суду у справі №903/822/21 від 12.12.2023.

Волинська обласна державна адміністрація доводить, що позивач - ДП "РИБГОСП "ЦУМАНЬ" не відноситься до підприємств, установ, організацій, що належать до державної чи комунальної форми власності, а право постійного користування земельними ділянками характеризується обмеженим суб`єктно-об`єктним складом: об`єктом можуть бути земельні ділянки лише державної або комунальної власності; суб`єктами можуть бути лише юридичні особи, визначені частиною 2 статті 92 ЗК України.

Між тим, суд враховує, що переоформлення права користування земельною ділянкою у право власності чи оренду не може бути застосоване до особи як примусовий обов`язок, шляхом подання відповідного позову про укладення з нею договору, а укладення договору оренди земельної ділянки як наслідок переоформлення права постійного користування землею, не є обов`язковим і не ґрунтується на вимогах закону.

Право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002 (набрання чинності ЗК прийнятого 25.10.2001), не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за положеннями чинного ЗК не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі за правонаступником такого землекористувача.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.09.2011 у справі № 6-14цс11, постанові КГС від 27.01.2021 у справі № 906/706/19, постанові КГС від 12.02.2020 у справі № 914/748/19).

Відповідно до правової позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду справі у справі № 372/5635/13-ц (провадження №14-122цс18) від 12.12.2018, право власності та право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок на місцевості та видачі документа (державного акта), що посвічує відповідне право. З урахуванням принципу дії законів у часі, вказані нормативно-правові акти поширювали свою дію на відносини, що виникли після набрання ними чинності. Як ЗК УРСР 1970 року, так і ЗК УРСР 1990 року серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не передбачали неоформлення або непереоформлення раніше наданих прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №921/320/18, від 22.05.20109 у справі №918/410/18, від 20.05.2020 у справі №911/1603/19.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" починаючи з 16.01.2020 статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції, згідно з якою виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, доводи відповідача 3, зокрема щодо відсутності права у Дочірнього підприємства "Рибгосп "Цумань" постійного користування спірними земельними на підставі акту І-ВЛ№001576 від 27.12.2001 року до уваги суду не приймаються, оскільки право користування останніми, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002 (набрання чинності ЗК прийнятого 25.10.2001) та підтверджене постановою Верховного Суду у справі №903/822/21 від 12.12.2023.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як вже зазначив суд, за приписами частини першої статті 92 Земельного кодексу України в редакції, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку.

Всупереч законному праву володіння і користування спірними земельними ділянками яке належало ДП «Рибгосп «Цумань», 07.09.2018 року між Волинською обласною державною адміністрацією (Орендодавець) та ТОВ "Цумань-Риба" (Орендар) було укладено договір оренди землі №107. Згідно якого Орендареві було надано в оренду земельну ділянку площею 46,5548 га (кадастровий номер :03:000:0435), яка знаходиться на території Цуманської об`єднаної територіальної громади Ківерцівського району Волинської області, строком на 49 років, для ведення рибного господарства (землі водного фонду), з наявними на ній гідротехнічними спорудами, що перебувають у державній власності.

19.04.2022 між Цуманською селищною радою та ТОВ "Цумань-Риба" укладено додаткову угоду про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року, якою внесено зміни до Договору, замінюючи сторону Орендодавця на Цуманську селищну раду, змінено предмет договору розділивши земельну ділянку площею 46,5548 га кадастровий номер :03:000:0435 на три окремих земельних ділянки, зокрема, площею 12,3630 га з кадастровим номером :05:000:0442 (вилучена з користування), площею 31,1396 га кадастровий номер :05:000:0443 та площею 3,0522 га кадастровий номер :05:000:0444.

Разом з тим, суд враховує, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у справі №903/1299/23 залишено без змін рішення Господарського суду Волинської області від 06.03.2024 у якому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав щодо усунення перешкод Волинській обласній військовій адміністрації у праві користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом зобов`язання Цуманської селищної ради повернути Волинській обласній військовій адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0443 площею 31,1396 га.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на спірній земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності держави, а відтак в силу положень ст. 117, 120, п.24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, вказана земельна ділянка відноситься до земель державної власності.

Крім того, у матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру речових прав, яким підтверджується реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0443 за Волинською обласною державною адміністрацією (том 2, а.с. 11).

Отже, Цуманська селищна рада не мала законних підстав на поділ земельної ділянки, затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок в оренду іншій особі за відсутності волевиявлення ДП "Рибгосп "Цумань" як постійного користувача земельних ділянок на добровільну відмову від права користування землею.

Слід врахувати, що право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 цього Кодексу, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, суд звертає увагу на те, що оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 439/212/14-ц.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, землекористувач має право користуватись земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором.

За загальним правилом цивільного законодавства особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст.396 ЦК України).

Відповідно до норм ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми закону, суд встановив, що договір оренди землі №107 від 07 вересня 2018 року, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" та додаткова угода від 21.07.2023 року про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року укладена між Цуманською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" укладені за відсутності волевиявлення ДП "Рибгосп "Цумань" як постійного користувача земельних ділянок на добровільну відмову від права користування землею, а відтак є недійсними в силу приписів ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про витребування з незаконного чужого володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба» на користь Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань» земельні ділянки площею 31,1396 га, кадастровий номер :05:000:0443 та площею 3,0522 га, кадастровий номер :05:000:0444 суд зазначає наступне.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Як вже встановив суд, за відсутності волевиявлення ДП "Рибгосп "Цумань" як постійного користувача земельних ділянок на добровільну відмову від права користування землею Цуманська селищна рада не мала законних підстав на поділ земельної ділянки, затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок в оренду іншій особі.

Між тим, відповідач 2 є фактичним користувачем спірних земельних ділянок на підставі договору оренди землі №107 від 07 вересня 2018 року та додаткової угоди від 21.07.2023 року про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року про недійсність яких суд дійшов висновку вище.

За наведених обставин, позивач має право на захист своїх законних прав та інтересів як постійний користувач спірними земельними ділянками.

ЦК України передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України).

Витребування спірної земельної ділянки також у орендаря, який виступає користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем, відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника майна.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.01.2022 у справі № 687/425/20.

При цьому, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15, провадження № 14-190 цс 20, від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, провадження № 14-65 цс 22, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, провадження № 14-96 цс 21 у яких зазначено, що право на витребування майна із чужого незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна.

Отже, суд погоджується із доводами позивача що ним обрано спосіб захисту, який може відновити його порушене право та законні інтереси як постійного користувача спірних земельних ділянок шляхом їх витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба».

За наведених обставин, позовні вимоги про витребування з незаконного чужого володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Цумань-Риба» на користь Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань» земельні ділянки площею 31,1396 га, кадастровий номер :05:000:0443 та площею 3,0522 га, кадастровий номер :05:000:0444 підтверджена матеріалами справи, а відтак підставна та підлягає до задоволення.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору задоволення позовних вимог з наведених вище підстав, впливу не мають.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір оренди землі №107 від 07 вересня 2018 року, укладений між Волинською обласною державною адміністрацією () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" () та додаткову угоду від 21.07.2023 року про зміну договору оренди землі №107 від 07.09.2018 року укладену між Цуманською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба" ().

3. Витребувати з незаконного чужого володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Цумань-Риба"() на користь Дочірнього підприємства «Рибгосп «Цумань» () земельні ділянки площею 31,1396 га кадастровий номер :05:000:0443 та площею 3,0522 га кадастровий номер :05:000:0444 для ведення рибного господарства (землі водного фонду), що розташовані Волинська область, Луцький район, Цуманська селищна рада.

4. Стягнути з Цуманської селищної ради (Волинська область, Луцький район, смт. Цумань, вул. Грушевського, 2, ) на користь Дочірнього підприємства «РИБГОСП «ЦУМАНЬ» (м. Луцьк, вул. Стрілецька, 41, ) 3028 грн. витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМАНЬ-РИБА» (Волинська область, Луцький район, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46, ) на користь Дочірнього підприємства «РИБГОСП «ЦУМАНЬ» (м. Луцьк, вул. Стрілецька, 41, ) 3028 грн. витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 24.07.2025

Суддя В. М. Дем`як