ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
14.07.2025 року м. Дніпро Справа № 904/4127/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач)
суддів: Кощеєва І.М., Мороза В.Ф.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 (cуддя ОСОБА_2 ) у справі № 904/4127/23
за позовом ОСОБА_3
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДНІПРОВСЬКІ ВЕЖІ"
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1
про визнання недійсними рішень установчих та загальних зборів, -
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23:

- позов задоволено повністю;

- визнано недійсним рішення установчих зборів "Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДНІПРОВСЬКІ BEЖI", яке оформлене протоколом від 27.05.2016 № 1 (питання № 3), в частині обрання членів правління у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (голова правління), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- визнано недійсним рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДНІПРОВСЬКІ BEЖІ", яке оформлене протоколом від 27.05.2016 № 1 (питання № 4), в частині обрання члена ревізійної комісії у складі ОСОБА_8 ;

- визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДНІПРОВСЬКІ ВЕЖІ", яке оформлене протоколом від 11.04.2017 (питання № 3), в частині обрання члена правління ОСОБА_9 замість ОСОБА_5 та в частині заміни члена ревізійної комісії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ;

- скасовано реєстраційні дії та записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДНІПРОВСЬКІ ВЕЖІ", яке оформлене протоколом від 27.05.2016 № 1 (питання № 3), в частині обрання членів правління у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (голова правління), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ДНІПРОВСЬКІ ВЕЖІ" на користь ОСОБА_3 8 052 грн судового збору за подачу позову.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині, яка стосується визнання недійсним рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські Вежі" від 27.05.2016р. (абзаци 2 та 3 резолютивної частини судового рішення); відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські Вежі" в частині яка стосується визнання недійсним рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські Вежі" від 27.05.2016р.; скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2023 р. у справі № 904/4127/23.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025р. у справі № 904/4127/23:

- апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23 - задоволено;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23 - скасовано в частині визнання недійсним рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські Вежі", яке оформлене протоколом від 27.05.2016 № 1 (питання №№ 3, 4) про обрання членів правління у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (голова правління), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та про обрання члена ревізійної комісії у складі ОСОБА_8 , розподілу судових витрат;

- ухвалено в цій частині нове рішення;

- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські Вежі", яке оформлене протоколом від 27.05.2016 № 1 (питання №№ 3, 4) в частині обрання членів правління у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (голова правління), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та про обрання члена ревізійної комісії у складі ОСОБА_8 - відмовлено;

- судовий збір, сплачений за подання позову у розмірі 2684,00грн., покладено на ОСОБА_3 ;

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 3220,80грн.

До Центрального апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи у сумі 20 000,00 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.2025р. заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду в судове засідання на 14.07.2025 о 15:40 год.

Представник ОСОБА_3 у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення заперечує проти її задоволення та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши наявні матеріали справи, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним у зв`язку із апеляційним переглядом справи, та додані до неї докази, апеляційний суд дійшов висновку про наяність підстав для часткового задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.

За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом в апеляційній скарзі зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції (витрати на професійну правничу допомогу) становить 10 000 (десять тисяч) грн., а також у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи будуть подані до суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

19.05.2025р. ОСОБА_1 подано до апеляційного суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, заявником долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії наступних документів:

- Договору про надання правничої допомоги від 30.03.2024 року(далі - Договір),

- Акту наданих послуг від 16.05.2025 року до Договору,

- Рахунок-фактура № 16/05/25 від 16.05.2025 року.

Апеляційним судом встановлено, що докази щодо витрат на професійну правничу допомогу були подані до суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення постанови.

Так, 30.03.2024р. між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатом Алексєєвим Олександром Євгеновичем (Виконавець) підписано Договір про надання правової (правничої) допомоги.

В рамках даного Договорут Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення Клієнта про надання обумовленої цим договором юридичної (правничої) допомоги (надалі - «Правнича допомога»). Клієнт приймає на себе зобов`язання сплатити Виконавцю Винагороду за надану Правничу допомогу та Фактичні витрати, в обсязі, на умовах і в порядку, що визначені даним Договором.

Адвокатом, що надає правову допомогу Клієнту за цим договором є адвокат АЛЕКСЄЄВ ОЛЕКСАНДР ЄВГЕНОВИЧ, що діє на підставі свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю № 2650 від 17 вересня 2012р, виданого Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури. 1.3. Виконавець може залучати до виконання цього укладеного договору про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Виконавець зобов`язаний забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Юридична (правнича) допомога полягає у наданні адвокатських послуг щодо представництва та/або захисту інтересів Клієнта у господарській справі № 904/4127/23 за позовом ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровські Вежі», треті особи без самостійних вимоги на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур міської ради, ОСОБА_1 , визнання недійсними рішень установчих та загальних зборів.

Юридична (правнича) допомога щодо представництва та/або захисту інтересів Клієнта здійснюється у суді апеляційної інстанції (п.п. 1.1.- 1.4. Договору).

Виконавець зобов`язаний надати Клієнту обумовлену цим Договором правничу допомогу в обсязі, передбаченому пунктом 1.6 Договору. Клієнт зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити «Гонорар» Виконавця в порядку та на умовах, визначених даним Договором та додатковими угодами до нього. Клієнт зобов`язаний приймати від Виконавця послуги, що надаються згідно з цим Договором. Надані послуги приймаються за актами прийому - здачі наданих послуг, які є невід`ємними частинами цього договору (п.п. 2.1.1., 2.2.5., 2.2.7. Договору).

Сторони погодили порядок оплати послуг, зокрема, вартість наданих юридичних послуг Виконавця за цим договором складає 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гри. 00 коп.), які підлягають сплаті Замовником на підставі виставленого рахунку та акту виконаних робіт. Оплата за даним договором здійснюється Клієнтом на підставі виставленого рахунку від Виконавця. Такий рахунок за вибором Виконавця може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну поштову скриньку Клієнта. Рахунок вважається отриманим Клієнтом з моменту його надходження до поштового відділення, яке обслуговує адресу місця проживання (реєстрації) Клієнта та/або з моменту надходження електронного листа на електронну поштову скриньку Клієнта. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Виконавцем юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту факсимільним зв`язком або поштою. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Виконавцю письмові аргументовані заперечення на акт (п. 4 Договору).

16.05.2025р. Кургузовим Юліаном Вікторовичем та Адвокатом Алексєєвим Олександром Євгеновичем підписано Акт наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги.

Згідно з актом наданих послуг від 16.05.2025р. по Договору про надання правової допомоги від 30.03.2024р., вбчається надання таких послуг:

- аналіз рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23 на предмет подання апеляційної скарги;

- складення апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024р., ухваленого у господарській справі № 904/4127/23, аналіз судової практики;

- представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях Центрального апеляційного господарського суду 21.01.2025р., 18.03.2025р., 13.05.2025р.

Статус та повноваження адвоката Алексєєва О.Є. щодо представництва ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтверджуються ордером на надання правової допомоги від 20.01.2025 року серії АЕ № 1328611.

Загальна вартість наданої правової допомоги склала 20 000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

Оцінюючи суму судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.

Аналіз ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у суді апеляційної інстанції правнича допомога виразилась у складенні процесуальних документів і участі в судових засіданнях.

Колегія суддів зауважує, що витрати на правничу допомогу при перегляді судових рішень не можуть перевищувати такі витрати, понесені стороною при розгляді справи у суді першої інстанції.

Зокрема Верховний Суд у своїх постановах виснував, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у касаційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця (постанова ВС КАС від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18, відповідна позиція підтримана і судом господарської юрисдикції у постанові ВС КГС від 07.02.2022 №918/1045/20).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адвокат Алексєєв О.Є. був представником ОСОБА_1 та приймав участь на стадії розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а отже, є обізнаним із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.

Як вже було зазначено зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, або з власної ініціативи суду.

Представник ОСОБА_3 у запереченнях на заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що при поданні апеляційної скарги апелянтом заявлялись витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у справі у розмірі 10 000,00 гривень. Проте, на момент подання заяви витрати ОСОБА_1 , пов`язані з переглядом справи в апеляційному суді, склали 20 000,00 грн. Однак, представник апелянта адвокат Алексєєв О.Є. в заяві не наводить жодних додаткових робіт (у порівняні з тим, що виконувались при подані апеляційної скарги), які він виконав у зв`язку із знаходженням справи в провадженні апеляційного суду. Позивач зауважує, що сам факт розгляду апеляційної скарги апеляційним судом не може бути належною підставою для збільшення витрат на правничу допомогу, тим паче через її тривалий розгляд, адже таке тривале перебування справи в апеляційному суді не вимагало від представника сторони вчинення будь-яких додаткових дій. Таким чином адвокат Алексєєв О.Є. не навів в заяві жодних належних правових підстав для збільшення витрат на правничу допомогу та не надав апеляційному суду доказу понесення апелянтом таких витрат. На думку позивача, збільшення витрат на правничу допомогу вдвічі тільки на підставі того, що справа розглядалася більше 1 (одного) року (тим паче по незалежним від апелянта та його представника підставам та обставинам), не відповідає принципам розумності та співмірності, порівняно з його первісними витратами на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. У зв`язку з цим позивач просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 до 5 000,00 грн., якщо не дійде до висновку, що заява має бути залишена без розгляду.

Колегія суддів частково погоджується з доводами позивача, адже заявлені ОСОБА_1 до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. є завищеними та виходять за розумні межі вартості цих послуг у даному випадку з огляду на предмет та обставини справи, адже правовідносини сторін у даній справі не є складними (не містять окремих нетипових обставин), приймаючи до уваги і те, що представництво інтересів третьої особи здійснювалося тим самим адвокатом, його позиція не змінювалась, що свідчить про вже сформовану його правову позицію щодо розгляду даної справи, враховуючи обсяг документів, їх зміст, що не потребувало від адвоката значного обсягу часу та зусиль, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності, розумності та неминучості, а тому вони підлягають зменшенню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024р. у справі № 904/4127/23 було оскаржено в частині розглянутих судом першої інстанції позовних вимог, за результатами перегляду якого апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, надаючи оцінку наведеному ОСОБА_1 розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням наданих доказів, з огляду на фактичні обсяги наданих послуг, враховуючи принцип пропорційності, диспозитивності та змагальності, колегія суддів вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 10 000,00 грн., яка і підлягає присудженню до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2024 у справі № 904/4127/23- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом справи № 904/4127/23, в сумі 10 000,00 грн.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.

Повна додаткова постанова складена та підписана 28.07.2025 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя І.М. Кощеєв