ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/434/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача: Григор`єв І.В. - за довіреністю (бере участь в режимі відеоконференції);

від відповідача: Чорнобривець В.Д. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Центр

про стягнення 73152,49 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Центр (вул. Кооперативна, 3, кв. 25, м. Сміла, Черкаський район, Черкаська область, 20705, ) про стягнення 73152,49 грн штрафу за укладеним між сторонами договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № П/НХ-24781/НЮ від 29.10.2024 та відшкодування понесених судових витрат - сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № П/НХ-24781/НЮ від 29.10.2024, а саме зобов`язань пов`язаних з поставкою товару згідно з рознарядкою №НГ-34/2712 від 09.12.2024, чим порушено вимоги пунктів 1.1. та 4.2. Договору, тому позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 73152,49 грн, що становить 15% від 487683,24 грн, тобто від вартості непоставленого товару з урахуванням ПДВ.

Ухвалою від 28.04.25 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначив у судовому засіданні на 05.06.2025.

02.05.2025 представник Акціонерного товариства Українська залізниця подав до суду заяву про участь у призначеному на 05.06.2025 судовому засіданні та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 12.05.2025 Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання представника Акціонерного товариства Українська залізниця про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

14.05.2025 від відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому відповідач не погодився з аргументами, викладеними у позові вважаючи їх необґрунтованими, а викладені у позові обставини та мотиви такими, що не заслуговують на увагу з наступних підстав.

В період з 06.12.2024 по 17.12.2024 виконано (та поставлено на умовах DDР) замовлення в кількості 1385 комплектів із необхідних 1990, тобто виконання Договору становило 69%.

17.12.2024 під час виготовлення товару на виконання Договору відбулося раптове/ аварійне відключення електроенергії на підприємстві (та в межах м. Сміла), що призвело до раптового припинення роботи обладнання, в т.ч. ТПА 125 та ТПА 250, задіяних на виробництві товару.

Після відновлення електропостачання (що тривало понад 2 години) виявилося, що обладнання в неробочому стані. Таким чином, ТПА 125 та ТПА 250 вийшли із ладу під час роботи, що являється аварією, тобто внаслідок настання обставин поза межами контролю відповідача.

Станом на 17.12.2024, напередодні аварії, було вже виготовлено більшу частину елементів недопоставленого товару. Для забезпечення поставки товару в повному обсязі виникла необхідність термінового ремонту двох ТПА, які вийшли з ладу внаслідок аварії, зумовленої аварійним відключенням електропостачання на підприємство. Відповідачем організовано та оплачено оперативне усунення наслідків аварії, що зайняло разом 7 днів. При цьому, враховуючи умови поставки DDP - склад отримувача, додатково має місце втрата часу на логістику.

Після відновлення електроенергії частину товару вдалося виготовити, і він був готовий до поставки, у зв`язку з чим відповідач не повідомляв позивача про аварію і можливу затримку поставки у зв`язку з такою аварією, оскільки відповідач сподівався, що аварія не вплине на строки виготовлення і поставки частини товару, що залишилася.

Однак, 24.12.2024, зрозумівши, що аварія все таки впливає на строк виготовлення та поставки, відповідач 24.12.2024 листом №24/12 повідомив позивача про неможливість з незалежних від відповідача причин, а саме - вихід обладнання з ладу, здійснити поставку товару в обсязі, який заявлений за рознарядкою №НГ-34/2712 від 09.12.2024, у строк, передбачений договором (на суму 487 683 грн 24 коп. з ПДВ). Листом №24/12 відповідач також повідомив про можливість надання позивачу протягом 15 днів документів на підтвердження невиконання зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили у відповідності до п. 10.2. договору, та просив продовжити строк виконання зобов`язань на 30 днів.

Відповідач просив продовжити строк поставки, керуючись п. 10.3.Договору, згідно з яким: якщо будь-які обставини непереборної сили, що підтверджені у порядку, встановленому цим Договором, прямо спричинять несвоєчасність виконання Договору, то умови Договору можуть бути подовжені на строк, рівний тривалості цих обставин, про що сторони укладають додаткову угоду.

Відповідно до п. 10.5 Договору, якщо сторона без поважних причин не повідомила іншу Сторону у строки, визначені п. 10.2 цього Договору, про виникнення (наявність) обставин непереборної сили та/або не надала підтверджуючі ці обставини документи, така сторона у подальшому не має права вимагати подовження умов цього Договору та звільнення від відповідальності, передбаченої за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідач не мав об`єктивної можливості надати позивачу документи, які підтверджують вищевказані обставини, у 30-денний строк, оскільки для ініціювання перед регіональною ТПП питання про видачу відповідного документа відповідач вимушений був попередньо звернутися до постачальників електроенергії для отримання документів, які б підтверджували факт аварійного вимкнення електроенергії. За твердженням відповідача, зазначене є поважною причиною отримання висновку регіональної ТПП лише 19.02.2025.

Відповідач стверджує, що експертним висновком Черкаської Торгово-Промислової палати від 19.02.2025 № В-43-01 підтверджується невиконання відповідачем зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили.

Також відповідач зазначив щодо форми документу, виданого ТПП, то відповідно до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово - промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 15.07.2014 № 40(3), сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Тобто, назва сертифікат є узагальненою, і використання іншої назви, як-от експертний висновок за умови належного і обґрунтованого підтвердження уповноваженим органом дії обставин непереборної сили, не має впливати на допустимість такого документа як доказу існування відповідних обставин.

Позивач листом №НХ-02-06/723 від 31.12.2024 повідомив про анулювання рознарядки, а претензією №НГ-41/9 від 07.01.2025 - про нарахування штрафу в розмірі 73 152 грн 49 коп, що становить 15% від 487683 грн 24 коп.

16.05.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджувався із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов та заперечував проти зменшення штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 05.06.2025 судове засідання було перенесено на 10:30 год. 16.07.2025.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив його задовольнити повністю, представник відповідача проти позову заперечував з підстав зазначених у відзиві та просив у позові відмовити повністю.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 21.07.2025 ухвалено судове рішення, підписана вступна та резолютивна частини рішення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були, заслухавши позицію представників сторін, суд встановив таке.

29.10.2024 між АТ «Українська залізниця» (покупецем, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Центр (постачальником, відповідачем) був укладений Договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № П/НХ-24781/НЮ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації №1 (Додаток 1), що є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах Договору (далі Договір).

Найменування товару: код 021:2015: 34940000-8 Залізничне обладнання (Комплект виробів на один ізолюючий стик для рейок типу Р65 з двоголовими металевими накладкамиз поліаміду) (п. 1.2 Договору).

Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник Товару визначаються у Специфікації № 1 до цього Договору (п. 1.3. Договору).

Згідно з п. 4.2. Договору поставка Товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання Товару.

Строк поставки Товару - протягом 10 (десяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем.

Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

Відповідно до п. 4.5. Договору сторони домовились, що рознарядка покупця на Товар направляється постачальнику в один з таких способів:

на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);

вручається уповноваженому представнику Постачальника під розпис;

шляхом відправлення на електронну адресу Постачальника (зазначену в цьому Договорі) сканкопії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь - якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу.

Відповідно до п.9.3.1. Договору сторони домовились, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк Товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк Товару за кожен день прострочення. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити Товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.

Пунктом 10.1 Договору визначено обставини непереборної сили. Умови звільнення від відповідальності у разі настання обставин або дій непереборної сили викладені у пункті 10.2 Договору, в якому визначено, що сторона, що не може виконати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово промисловими палатами. Отже, належним доказом наявності обставин непереборної сили є саме сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Згідно з п. 11.1. Договору Постачальник до підписання Договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 5 % від ціни Договору, що становить 80205,76 грн. Строк дії забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії повинен бути дійсним з дня укладання Договору і обов`язково повинен перевищувати строк дії Договору не менше ніж на 1 (один) календарний місяць.

Відповідно до п. 11.8. у разі порушення постачальником умов цього Договору, а саме невиконання та/або неналежного виконання них своїх зобов`язань за цим Договором, у тому числі непоставки Товару у термін, встановлений п. 4.2 цього Договору. Покупець стягує забезпечення виконання Договору та/або має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, письмово повідомивши про це постачальника.

Згідно з п. 16.1. Договору Договір діє з дня його підписання та 31.12.2024. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим Договором зобов`язань щодо поставки та оплати Товару, а також гарантійних зобов`язань на Товар в межах строків, визначених умовами цього Договору.

09.12.2024 покупцем на адресу постачальника направлено рознарядку № НГ-34/2712 про відвантаження продукції комплект виробів на ізолюючі рейкові стики Р65 (еквівалент комплект виробів на один ізолюючий стик для рейок типу Р65 з двоголовими металевими накладками з поліаміду) у кількості 1355 комплектів на загальну суму 1 092 249,24 грн.

20.12.2024 постачальником продукція була поставлена покупцю відповідно до видаткової накладної № РН-0000015 у кількості 750 комплектів на загальну суму 604 566,00 грн.

24.12.2024 листом № 24/12 постачальник повідомив покупця про неможливість виконати умов Договору з постачання продукції через вихід з ладу обладнання.

31.12.2024 листом № НХ-02-06/723 покупець повідомив постачальника про анулювання рознарядки від 09.12.2024 № НГ-34/2712 в невиконаній частині у зв`язку з відсутністю комплектів виробів.

07.01.2025 покупцем до постачальника пред`явлена претензія № НГ-41/9 про сплату штрафу у сумі 73 152,49 грн.

14.01.2025 ТзОВ "ТД"ЦЕНТР" звернувся до постачальника з надання електричної енергії відокремленого структурного підрозділу «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасобленерго» з проханням надання необхідної інформації для подальшого звернення до Черкаської Торгово-промислової палати.

15.01.2025 відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасобленерго» надав довідку на запит постачальника.

31.01.2025 постачальник звернувся до Черкаської Торгово-промислової палати з проханням проведення експертизи.

19.02.2025 Черкаською Торгово-Промисловою палатою зареєстровано експертний висновок № В-43-01, яким встановлено - аварія яка сталася під час виробництва виконання заявки №НГ-34/2712 від 09.12.2024, на поставку по лоту №2 договору №П/НХ-24781/НЮ від 29.10.2024, а саме виробів на ізолюючі рейкові стики Р65, не залежала від ТОВ "ТД "ЦЕНТР" і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом вимушеного порушення постачальником своїх зобов`язань за Договором.

26.02.2025 постачальником надано відзив на претензію № 26/02, якою останню не визнано повністю. Підставою для відхилення претензії постачальник зазначив експертний висновок Черкаської Торгово-Промислової палати від 19.02.2025 № В-43-01, в якому зазначено, що неможливість виконання зобов`язань за Договором № П/НХ-24781/НЮ від 29.10.2024 у визначений термін, а саме за рознарядкою від 09.12.2024 № НГ-34/2712 у зв`язку з аварією під час виробництва, яка не залежала від волі, бажань та дій ТОВ «ТД «ЦЕНТР» (постачальника) і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з вимушеним порушенням своїх зобов`язань за Договором.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідачем постачання продукції на підставі рознарядки від 09.12.2024 № НГ-34/2712 виконано не у повному обсязі, чим порушено вимоги пунктів 1.1. та 4.2. Договору, тому позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 73152, 49 грн, що становить 15% від 487683,24 грн, тобто від вартості непоставленого товару з урахуванням ПДВ.

Викладені вимоги залізниці не були задоволені відповідачем, що і стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення штрафу з боржника.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (далі по тексту ЦК України).

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі статтею 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 925/577/21, від 28.06.2022 у справі № 902/653/21).

У постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 звертає увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Водночас сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - ст. 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду. Чинники, якими обґрунтовані конкретні умови щодо неустойки: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, - у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. Отже, і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) має індивідуально-оцінний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), що обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, тобто в межах судового розсуду.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Суд зазначає, що неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат.

Господарські санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 76 - 79 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи судом встановлено, що 29.10.2024 між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) був укладений Договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № П/НХ-24781/НЮ.

Згідно з п. 4.2. Договору строк поставки Товару - протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем.

Пунктом 4.5. розділу 4 Договору сторони домовились, що рознарядка покупця на Товар направляється постачальнику в один з таких способів, зокрема, на поштову адресу Постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення); шляхом відправлення на електронну адресу Постачальника (зазначену в цьому Договорі) сканкопії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь - якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу.

Згідно п. 4.6. та 4.7. Договору датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами Акта прийому - передачі товару та/або видаткової накладної.

Суд встановив, що позивачем відповідачу направлено рознарядку № НГ-34/2712 про відвантаження продукції комплект виробів на ізолюючі рейкові стики Р65 (еквівалент комплект виробів на один ізолюючий стик для рейок типу Р65 з двоголовими металевими накладками з поліаміду) у кількості 1355 комплектів на загальну суму 1 092 249,24 грн.

20.12.2024 продукція була поставлена відповідно до видаткової накладної № РН-0000015 у кількості 750 комплектів на загальну суму 604 566,00 грн (а.с. 28).

Решту Товару на суму 487683,24 грн. відповідачем не поставлено. Вказаний факт визнано сторонами Договору.

24.12.2024 листом № 24/12 постачальник повідомив покупця про неможливість виконати умов Договору з постачання продукції через вихід з ладу обладнання.

14.01.2025 ТзОВ "ТД"ЦЕНТР" звернувся до постачальника з надання електричної енергії відокремленого структурного підрозділу «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасобленерго» з проханням надання необхідної інформації для подальшого звернення до Черкаської Торгово-промислової палати.

15.01.2025 відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасобленерго» надав довідку на запит постачальника.

31.01.2025 постачальник звернувся до Черкаської Торгово-промислової палати з проханням проведення експертизи.

19.02.2025 Черкаською Торгово-Промисловою палатою зареєстровано експертний висновок № В-43-01, яким встановлено - аварія яка сталася під час виробництва виконання заявки №НГ-34/2712 від 09.12.2024, на поставку по лоту №2 договору №П/НХ-24781/НЮ від 29.10.2024, а саме виробів на ізолюючі рейкові стики Р65, не залежала від ТОВ "ТД "ЦЕНТР" і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом вимушеного порушення постачальником своїх зобов`язань за Договором.

Умови звільнення від відповідальності у разі настання обставин або дій непереборної сили викладені у пункті 10.2 Договору, в якому визначено, що Сторона, що не може виконати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалості є сертифікат, виданий Торгово промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово промисловими палатами.

Для звільнення від відповідальності необхідно одночасно виконання двох умов:

- повідомити іншу сторону про обставин непереборної сили у письмовій формі протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення;

- надати підтверджуючі документи у строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів.

З експертного висновку Черкаської Торгово-Промислової палати від 19.02.2025 № B 43/01 та довідки відокремленого структурного підрозділу «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасобленерго» від 15.01.2025 № 14/27/2025 вбачається, що аварійне відключення енергії та вихід з ладу обладнання відбулось 17.12.2024.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач повідомив позивача про обставини непереборної сили листом від 24.12.2024 № 24/12 - протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту їх виникнення.

До Черкаської Торгово-Промислової палати відповідач звернувся 31.01.2025.

19.02.2025 Черкаською Торгово-Промисловою палатою зареєстровано експертний висновок № В-43-01.

Отже, відповідачем не надано позивачу підтверджуючі документи настання дій непереборної сили в строк, що не перевищує 30 (тридцять) робочих днів. З матеріалів справи судом встановлено, що строк надання підтверджуючих документів сплинув. Зазначене є порушенням умов Договору, а тому не звільняє відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за укладеним Договором.

Підпунктом 9.3.1. пункту 9.3. розділу 9 Договору передбачено, що при порушенні строків постачання постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк Товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк Товару за кожен день прострочення. При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити Товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупець.

Таким чином, розмір штрафу складає: 487683,24 грн х 15% = 73152,49 грн.

У відзиві на позов представник відповідача на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України просив зменшити розмір штрафу

Під час розгляду позовних вимог суд бере до уваги експертний висновок Черкаської Торгово-Промислової палати від 19.02.2025 № В-43-01, в якому зазначено, що неможливість виконання зобов`язань за Договором № П/НХ-24781/НЮ від 29.10.2024 у визначений термін, а саме за рознарядкою від 09.12.2024 № НГ-34/2712 відбулося у зв`язку з аварією під час виробництва, яка не залежала від волі, бажань та дій ТОВ «ТД «ЦЕНТР» (постачальника) і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з вимушеним порушенням своїх зобов`язань за Договором.

Також суд бере до уваги, що в період з 06.12.2024 по 17.12.2024 виконано (та поставлено на умовах DDР) замовлення в кількості 1385 комплектів із необхідних 1990, тобто Договір виконано відповідачем на 69%.

У вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №910/11733/18 та від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).

Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань. Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Наявними у справі доказами підтверджено, що Товар за Рознарядкою НГ-34/2712 був виготовлений та поставлений на адресу позивача 20.12.2024 - на суму 604566,00 грн. Повний обсяг поставки відповідачем товару за Рознарядкою НГ-34/2712 не відбувся в зв`язку з аварією під час виробництва, яка не залежала від волі, бажань та дій ТОВ «ТД «ЦЕНТР» (постачальника) і має прямий причинно-наслідковий зв`язок з вимушеним порушенням своїх зобов`язань за Договором, що підтверджується експертним висновком Черкаської Торгово-Промислової палати від 19.02.2025 № В-43-01 (а.с. 24-25).

В позовній заяві позивач не посилається на спричинення йому збитків внаслідок не поставки Товару, будь-яких доказів з цього приводу ним до суду не надано.

Враховуючи економічну ситуацію в країні, зважаючи на специфіку покладених завдань на підприємство-відповідача розумним є зменшення фінансового навантаження на підприємство. Тому, стягнення з відповідача на користь позивача максимально можливих розмірів штрафних санкцій суттєво підірве фінансовий стан відповідача та призведе до збитковості його діяльності, що, негативним чином впливає на загальну спроможність підприємства своєчасно виконувати замовлення та навіть продовжувати вести господарську діяльність в цілому, та відповідно, призведе до неможливості нарощування обсягу випуску продукції, а отже до неможливості отримання підприємством грошових коштів для оплати податків та зборів, виплати заробітної плати працівникам Товариства та розрахунки з постачальниками енергоносіїв, без яких виробництво продукції є неможливим.

Враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених ст. 3 ЦК України, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 90% в частині суми не поставленого Товару: 487683,24 грн х 15% = 73152,49 грн, тобто 7315,25 грн.

Водночас суд враховує відсутність в матеріалах справи доказів того, що порушення відповідачем зобов`язання завдало збитків позивачу. Стягнення судом частини штрафу забезпечує інтереси позивача у зв`язку з вчиненим порушенням іншою стороною договору.

Згідно п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року у разі зменшення неустойки в резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Центр (вул. Кооперативна, 3, кв. 25, м. Сміла, Черкаський район, Черкаська область, 20705, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, код 40075815) - 7315,25 грн штрафу та 2422,40 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 25 липня 2025 року.

Суддя О.В. Чевгуз