ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" липня 2025 р. Справа № 911/2386/25

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортера»

до УАБ «GLOBEX TRADE»

про стягнення 249 100,20 дол. США

установив:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортера» до УАБ «GLOBEX TRADE» (Литовська Республіка) про стягнення 249 100,20 дол. США.

Вказані вище вимоги мотивовано тим, що відповідач оплачений позивачем та погоджений у специфікаціях до договору продажу №ІМ-200022025 від 20.02.2025 товар передав не в повному обсязі, зокрема товар загалом на суму 249 100,20 дол. США не поставив та за надісланою позивачем вимогою такі кошти не повернув.

Водночас, звертаючись до суду із цим позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпортера» здійснило посилання на п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» та пункт 11.2 договору.

Згідно статті 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Так, предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно із частиною 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Приписами статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Згідно ж статті 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

Наведені вище норми свідчать про те, що суди, отримавши позовну заяву з вимогою до юридичної особи - нерезидента, повинні перш за все визначити, чи підсудна справа за участю іноземної особи судам України на підставі норм Закону України "Про міжнародне приватне право" (зокрема ст. ст. 76, 77 цього Закону) та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, оскільки згідно зі статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

Як слідує зі змісту поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпортера» позову, вимогу про стягнення вартості непоставленого товару заявлено до УАБ «GLOBEX TRADE» (Литовська Республіка), яка є іноземною юридичною особою.

Відповідно до пункту 11.2. договору продажу №ІМ-200022025 від 20.02.2025 усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, а також ті, що стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню за законодавством та судочинством тієї країни, як є ініціатором цього спору.

Так, означений пункт передбачає підсудність спору країні ініціатора спору, тобто умовою підсудності спору судам України є його ініціювання позивачем, як резидентом.

Водночас згаданий пункт не визначає територіальну юрисдикцію (підсудність) справи за відповідним спором конкретному суду/судам, зокрема не визначає, що такі спори розглядаються саме Господарським судом Київської області.

Відповідно до частини 1 статті 21 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, якщо цей Договір не встановляє іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні та сімейні справи, коли відповідач має на її території місце проживання.

За позовами до юридичних осіб вони компетентні, коли на території цієї Сторони знаходиться орган управління, представництво або філіал юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частинами ж 1, 5, 6, 10 статті 29 ГПК України передбачено, відповідно, що:

- право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу;

- позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів;

- позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності;

- позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна.

Позивачем не надано доказів про наявність в іноземної юридичної особи - УАБ «GLOBEX TRADE» (Литовська Республіка), майна або органу управління, у тому числі його представництва/філії на території України, зокрема на території Київської області.

Водночас, як слідує зі змісту укладеного між сторонами договору продажу №ІМ-200022025 від 20.02.2025 та специфікацій до нього, частина товару мала бути передана позивачу на умовах CPT (Інкотермс 2020) у місті Києві.

З огляду на зазначені вище обставини суд дійшов висновку, що спір за відповідно поданим позовом підлягає розгляду Господарським судом міста Києва згідно приписів ч. 5 ст. 29 ГПК України, тобто за місцем виконання договору щодо поставки товару, чим власне і обумовлено виникнення такого спору.

У розрізі зроблених вище висновків судом враховано, що:

- передбаченими процесуальним законом правилами визначення територіальної юрисдикції (підсудності) справ, зокрема і тими, що унормовують підсудність справ за вибором позивача, не передбачено можливість розгляду такої справи судом за місцезнаходженням позивача та/або його майна;

- інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи;

- зазначене свідчить, що відповідна справа не може розглядатися судом, який не є «встановленим законом» за загальними правилами підсудності або ж за правилами альтернативної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про передачу позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортера» до УАБ «GLOBEX TRADE» про стягнення 249 100,20 дол. США з доданими до неї документами за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 29, 31, 234, 235 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

постановив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпортера» до УАБ «GLOBEX TRADE» про стягнення 249 100,20 дол. США з доданими до неї документами передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала складена та підписана 29.07.2025, набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядку ст. ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема