ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025м. ДніпроСправа № 904/1642/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Манастирного В.О., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлівщина", с. Орлівщина, Новомосковського р-ну, Дніпроопетровської обл.

до Фізичної особи-підприємця Іванченка Валерія Яковича, м. Дніпро

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники:

від позивача Луценко С.О.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлівщина" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить:

- витребувати із незаконного володіння фізичної особи-підприємця Іванченка Валерія Яковича, майно, а саме: двигун внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, виготовлений в серпні 1985 року, із зазначенням номеру на блоці циліндрів , від вантажного автомобілю марки ЗИЛ, модель 133ГЯ (спеціальний вантажний автокран 10-20Т) р.н. НОМЕР_1 , шляхом передачі зазначеного майна уповноваженому представнику позивача.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним та безпідставним утриманням відповідачем належного ТОВ "Орлівщина" майна - автомобільного двигуна.

У межах визначеного законом строку відповідачу була надана можливість скористались своїм правом на подання відзиву з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав, проте, останній був належним чином повідомлений дату, час та місце розгляду справи № 904/1642/25, що підтверджується залученими до матеріалів справи довідками про доставку електронного листа (ухвал суду про відкриття провадження у справі від 11.04.2025, про відкладення підготовчого засідання від 06.05.2025, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 03.06.2025, про відкладення судового засідання від 02.07.2025) до електронного кабінету ФОП Іванченка В.Я. 11.04.2025 21:44, 05.05.2025 09:19, 06.06.2025 12:05 та 03.07.2025 08:06 відповідно.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 11.04.2025 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1642/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.05.2025.

05.05.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке господарським судом задоволено.

Ухвалою від 06.05.2025 господарським судом відкладено підготовче засідання до 03.06.2025.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим господарський суд завершив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 02.07.2025, про що постановив ухвалу від 03.06.2025.

30.06.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке господарським судом задоволено та відкладено судове засідання до 15.07.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

У судове засідання, що відбулося 15.07.2025, представник відповідача не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

15.07.2025 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для витребування майна (двигуна внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, виготовлений в серпні 1985 року, із зазначенням номеру на блоці циліндрів ).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.10.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлівщина" є власником спеціального вантажного автокрана 10-20Т марки ЗИЛ, модель 133ГЯ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1986 року випуску.

Звертаючись з даним позовом до суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлівщина" зазначає про те, що на зазначеному вище транспортному засобі було встановлено двигун внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, 1985 року виготовлення, із зазначенням номеру на блоці циліндрів , який на початку лютого 2024 позивачем було доставлено до належної на праві власності (чи орендованої) ОСОБА_1 ремонтної майстерні, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення діагностичного (поверхневого) огляду для встановлення причин його несправності.

У подальшому, як зазначає позивач, 06.02.2024 на електронну пошту підприємства останнього ОСОБА_1 було надіслано кошторис на ремонт переданого для діагностики автомобільного двигуна, вартість якого склала 138 027,00 грн. Вказана цінова пропозиція відновлювального ремонту спірного автомобільного двигуна не влаштувала ТОВ "Орлівщина", у зв`язку з чим позивачем було прийнято рішення про його повернення для подальшого ремонту у іншого суб`єкта господарювання.

Так, позивач у позовній заяві вказує про те, що ОСОБА_1 відмовлено у поверненні спірного майна, останній безпідставно та протиправно утримує належний ТОВ "Орлівщина" автомобільний двигун, що позбавляє його власника можливості проведення ремонту для використання за цільовим призначенням, та що стало підставою для звернення ТОВ "Орлівщина" з позовом до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Посилається позивач і на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2025 у справі № 202/8757/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлівщина" до ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця Іванченка Валерія Яковича про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому судом встановлено, зокрема, що фізична особа-підприємець Іванченко Валерій Якович (відповідач у даній справі) через свого найманого працівника ( ОСОБА_1 ) отримав для встановлення причин несправності (дефектування) належне ТОВ "Орлівщина" майно (двигун), не повернув його після закінчення таких робіт та протиправно утримує його у себе.

Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2025 у задоволенні позову відмовлено з огляду на відсутність у ОСОБА_1 обов`язку відповідати за даним позовом, оскільки на момент прийняття двигуна на діагностику від ТОВ "Орлівщина" він діяв в інтересах ФОП Іванченка В.Я. (який залучено до участі у справі в якості другого відповідача за клопотанням позивача, проте, до якого останнім не заявлено будь-яких позовних вимог) за цивільно-правовим договором, і станом на 19.03.2025 належний позивачу двигун знаходиться у останнього, з яким у ТОВ "Орлівщина" виникли договірні відносини з приводу діагностики двигуна.

Так, звертаючись з даним позовом до господарського суду, ТОВ "Орлівщина" зазначає про те, що між ним та ФОП Іванченко В.Я. виникли господарські відносини з виконання робіт щодо дефектування та капітального ремонту належного позивачеві на праві власності автомобільного двигуна, який безпідставно та протиправно утримується відповідачем, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 Цивільного кодексу України).

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи зі змісту положень Глави 29 Цивільного кодексу України, застосування такого способу захисту права власності як віндикація - витребування майна з чужого незаконного володіння, можливо у тому випадку, коли не володіючий власник майна, позивається до фактичного набувача, як незаконного володільця майном.

Таким чином, при вирішенні даної категорії спорів, позивач має довести наявність в нього права власності щодо спірного майна, факт заволодіння цим майном іншою особою, та незаконність володіння майном цією особою.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів, які б свідчили про те, що спірне майно (двигун внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, виготовлений в серпні 1985 року, із зазначенням номеру на блоці циліндрів ) було встановлено на спеціальний вантажний автокран 10-20Т марки ЗИЛ, модель 133ГЯ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1986 року випуску, та який належить позивачу на праві власності останнім суду надано не було.

Не надано і доказів передачі позивачем вказаного майна відповідачеві - Фізичній особі-підприємцю Іванченко Валерію Яковичу для проведення діагностичного (поверхневого) огляду для встановлення причин його несправності, як не надано ТОВ "Орлівщина" і доказів, які б свідчили про те, що вказане майно на момент звернення з позовом чи на момент розгляду даної справи, взагалі знаходиться у відповідача, і протиправно та безпідставно ним утримується.

Залучені позивачем до матеріалів справи цивільно-правовий договір № ЦПД_1_/2024 від 01.02.2024, укладений фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем Іванченко Валерієм Яковичем, а також рахунок-фактура № 8 від 06.02.2024 на суму 138 027,00 грн. (без даних про постачальника, одержувача, платника) не можуть бути прийняті в якості доказів, які б підтверджували зазначені у позові обставини.

Посилання позивача на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2025 у справі № 202/8757/24, господарським судом до уваги не приймаються, з огляду на те, що на момент розгляду даної справи, вказане рішення не набрало законної сили, а отже, обставини, які в ньому встановлені, в силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не мають преюдиційного характеру під час розгляду даної справи.

Будь-яких інших належних доказів, які б підтверджували викладені у позовній заяві обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, останнім суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами наявності підстав для задоволення вимог щодо витребування у Фізичної особи-підприємця Іванченка Валерія Яковича майна - двигуна внутрішнього згорання виробництва КАМАЗ, модель 740, заводський номер 963472, 1985 року виготовлення, із зазначенням номеру на блоці циліндрів .

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлівщина" до Фізичної особи-підприємця Іванченка Валерія Яковича про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 25.07.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко