СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Харків Справа № 905/1300/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ на рішення Господарського суду Донецької області від 28.05.2025 у справі №905/1300/24

за позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ

до відповідача 1: фізичної особи-підприємця Кашуби Артема Володимировича Донецька область, м. Маріуполь,

до відповідача 2: фізичної особи ОСОБА_1 Донецька область, м.Маріуполь,

про солідарне стягнення 195 640,85 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 125 000,00 грн., заборгованість за відсотками з користування кредитом в розмірі 70 359,51 грн., заборгованість з комісії в сумі 281,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024року Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі- Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Кашуби Артема Володимировича(далі- Відповідач 1) та фізичної особи ОСОБА_1 (далі- Відповідач 2) про солідарне стягнення 195 640,85 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 125 000,00 грн., заборгованість за відсотками з користування кредитом в розмірі 70 359,51 грн., заборгованість з комісії в сумі 281,34 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.05.2025 у справі №905/1300/24 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 11.06.2025) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто солідарно з Відповідачів на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 125 000,00 грн., заборгованість за відсотками в сумі 70 359,51 грн., заборгованість з комісії в сумі 211,77 грн.

Також зазначеним рішенням стягнуто з Відповідача 1 на користь Позивача судовий збір в сумі 3026,92 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 28.05.2025 у справі № 905/1300/24 в частині відшкодування судового збору у розмірі 3 026,92 грн лише за рахунок Відповідача 1, вимагаючи ухвалити нове рішення щодо розподілу судових витрат між Відповідачами в рівних частинах. В іншій частині рішення суду Позивачем не оскаржується.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивач зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про покладення сплати судового збору тільки на Відповідача 1, оскільки у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати мали розподілятися між відповідачами порівну.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №905/1300/24 від 09.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 20.06.2025р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Від Відповідачів не надійшло відзивів на апеляційну скаргу Позивача у визначений судом строк.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнення судового збору, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 17.06.2021 між Позивачем та Відповідачем 1 Договору кредитної лінії №104.10-35/К-ІІІ/21 (далі - договір) за державними програмами "Доступні кредити 5-7-9%", "Державні гарантії на портфельній основі на 2020 рік", за умовами пунктів 2.1, 3.1, 3.2, 3.8 договору Позивач зобов`язався надати на умовах цього договору, а Відповідач 1 - отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та забезпечити своєчасну та в належному розмірі сплату процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором; сума та валюта максимального ліміту кредитування 250000,00грн.; кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 16 червня 2024 року;

- укладення 17.06.2021 між Позивачем, Відповідачем 1 та Відповідачем 2 Договору поруки №104.10-35/П-202/21 (далі - договір поруки), відповідно до п.2.1. якого Відповідач 2 безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався перед Позивачем відповідати солідарно з Відповідачем 1 за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору;

-забезпечення гарантією держави виконання зобов`язання Відповідачем 1 за договором в розмірі 50% від суми кредиту, на виконання Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2020 №1151 «Деякі питання надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році» (далі - Порядок №1151);

- включення Позивачем зазначених кредитних зобов`язань до портфелю кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією від держави та укладення 17.06.2021 між Позивачем та Відпвоідачем 1 Додаткового договору №1 до договору;

-надання Позивачем Відповідачу 1 грошових коштів у сумі 250 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку Відповідача 1 та відсутність їх повернення з боку Відповідача 1 у визначений Договором строк (не пізніше 16.06.2024);

-направлення Позивачем 25.09.2023 на адресу Відповідача 1 вимоги про відкликання кредиту та повідомлення про наявність простроченої заборгованості в сумі 311 815,59грн. з необхідністю її сплати протягом 25 днів з дати направлення банком цієї вимоги, яка залишена Відповідачем 1 без задоволення;

-направлення Позивачем Гаранту (з копією Агенту) вимоги №31 від 04.12.2023 про сплату за гарантією суми в розмірі 125 000,00грн., у зв`язку з настанням гарантійного випадку (прострочення виконання зобов`язань більше 90 календарних днів в порядку, передбаченому пунктами 2.7, 5.1 договору гарантії;

- перерахування 03.01.2024 за результатами розгляду зазначеної вимоги Гарантом кошти у розмірі 125 000,00грн. для відшкодування за кредитною операцією;

-направлення 31.07.2024 Позивачем на адресу Відповідачі повідомлення про виникнення простроченої заборгованості та вз вимогою про її погашення у встановлений строк, які залишені без будь-якого задоволення або реагування.

Предметом даного позову є солідарне стягнення з Відповідачів заборгованості за договором кредитної лінії №104.10-35/К-111/21 від 17.06.2021у розмірі 195 640,85 грн., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 125 000,00 грн., заборгованість за відсотками з користування кредитом в розмірі 70 359,51 грн., заборгованість з комісії в сумі 281,34 грн. та невиконання відповідачем 2 зобов`язань за договором поруки №104.10-35/П-202/21 від 17.06.2021.

Відповідачі не скористались правом на подання відзивів в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Позивачем факту невиконання Відповідачами своїх зобов`язань зі сплати простроченої заборгованості та відсотків за кредитом.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є незгода Позивача з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача судового збору у розмірі 3026,92 грн, відшкодування якого апелянт просить покласти на Відповідачів в рівних частинах.

Висновки суду в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в сумі 125 000,00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 70 359,51 грн., заборгованість з комісії в сумі 211,77 грн Позивачем не оскаржується, тому з урахуванням ст.269 ГПК України не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами порівну.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

У частині 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальності кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Таким чином розподіл судових витрат є частиною судового рішення.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції вказав, що судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Відповідача 1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але будь-яке обгрунтування зазначеного висновку в рішенні суду відсутне.

За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

За наявності обставин, визначених ч.9 ст.129 ГПК України, суд має право, використовуючи свої дискреційні повноваження, покласти на відповідну сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Однак така дискреція суду повинна бути обґрунтованою та вмотивованою, чого не вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що судові витрати по сплаті позивачем судового збору повинні бути розподілені між відповідачами порівну (у рівних частинах), відповідно до положень частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 березня 2024 року у справі №903/135/23 (903/134/23).

Однак, зазначеного не було враховано судом першої інстанції при здійсненні розподілу судових витрат у цій справі, в зв`язку з чим рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає зміні.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Донецької області від 28.05.2025 у справі №905/1300/24 в оскаржуваній частині підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, на підставі ч. 1 п. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України через порушення норм процесуального права при розподілі сум судового збору.

Оскільки оскарження рішення суду в частині неправильного розподілу сум судового збору не є об`єктом справляння судового збору у розумінні Закону України «Про судовий збір», і Позивачем не сплачувався судовий збір при подання апеляційної скарги, то і підстави щодо розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, м. Київ в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ на рішення Господарського суду Донецької області від 28.05.2025 у справі №905/1300/2 задовільнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 28.05.2025 у справі №905/1300/24 змінити в частині розподілу судових витрат, поклавши обов`язок з відшкодування судових витрат на фізичну особу-підприємця Кашубу Артема Володимировича та на ОСОБА_1 в рівних частинах.

Викласти абзац 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 в такій редакції:

Стягнути з фізичної особи-підприємця Кашуби Артема Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України): « 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12Г; ) в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" (84302 Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ, вул. Сіверська, буд 54, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1513,46 грн.

Доповнити резлютивну частину рішення Господарського суду Донецької області від 19.12.2024 у справі №905/1041/24 абзацом четвертим в такій редакції:

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України): « 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12Г; ) в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" (84302 Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ, вул. Сіверська, буд 54, ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1513,46 грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков