ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 липня 2025 року Справа № 903/253/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Королюка І.В., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кравченко", м. Рівне

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Транс Інвест", с. Заріччя, Володимирський р-н., Волинська обл.

відповідача 2: Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2: Моторне (транспортне) страхове бюро України, м. Київ

про стягнення 338 161,12 грн,

В засіданні приймали участь:

від позивача: Пилипчук Л.М. (в режимі відеоконференції)

від відповідача 1: Лащук Ю.В. (в залі суду)

від відповідача 2: Товт С.С. (в залі суду)

від третьої особи: н/з

В С Т А Н О В И В:

Суть спору.

На розгляді Господарського суду Волинської області перебуває позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кравченко" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Транс Інвест" про стягнення 338 161,12 грн матеріальних збитків.

Стислий виклад позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.08.2024 в місті Білосток Республіки Польща сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів позивача та відповідача 1, винуватцем якої був визнаний водій ОСОБА_1 , який перебував у трудових стосунках з ТОВ "СВ Транс Інвест". Внаслідок ДТП належному позивачу автомобілю SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , реєстраційний номер причепа НОМЕР_2 була завдана шкода. 03.09.2024 страховою компанією TU EUROPA (Польща) позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі 175 579,88 грн. Зазначає, що згідно висновку експертного дослідження від 25.12.2024 вартість матеріального збитку, завданого власнику напівпричепа марки MAISONNEUVE, моделі «S-38» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1997 року випуску станом на 27.08.2024, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП становила 513 741,00 грн. Отже, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування, просить стягнути із відповідача 1, завдану внаслідок ДТП шкоду в сумі 338 161,12 грн та судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн.

У відзиві на позов ТОВ "СВ Транс Інвест" зазначає, що транспортний засіб RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є відповідач, на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований ПрАТ "СК "ТАС" та мав покриття обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за Картою міжнародного автомобільного страхування (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена Карта") № UA/078/18942577 від 28.05.2024 року. Дана інформація була відома позивачу ще станом на момент оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди співробітниками поліції Білостоцького відділу дорожнього руху Польської держави, що підтверджується інформаційним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду Комісаріату поліції в місті Білостоці від 27.08.2024 року. ТОВ "СВ ТРАНС ІНВЕСТ" є неналежним відповідачем у даному спорі, вимога про стягнення вказаної суми з відповідача є необґрунтованою, оскільки стороною позивача не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами той факт, що вартість матеріального збитку, який поніс позивач у справі становить саме заявлену суму. У сторони відповідача наявні сумніви щодо переліку наявності заподіяних ушкоджень напівпричепу в результаті ДТП, що трапилася 26.08.2024. Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованим та не підтвердженим жодним належними та допустимими доказами, переслідує мету безпідставного збагачення за рахунок відповідача.

У відповіді на відзив позивач вказує, що висновок експертного дослідження від 25.12.2024 № ЕД-19/118- 24/15460-АВ складено судовий експертом за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження. Під час проведення дослідження використовувалася Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

У письмових поясненнях ПАТ «СГ «ТАС», зазначає, що позивач обрав місце врегулювання страхового випадку національне право держави, на території якої завдані збитки, тобто Польща. Позивач отримав, згідно полісу страхування «Зелена картка» №UA/078/18942577, від АТ СК «ЄВРОПА» страхове відшкодування в розмірі 17135,60 злотих (175579,88 грн.) та мав право оскаржити суму виплати, згідно національного право держави, на території якої завдані збитки. Звертає увагу суду, що в даній ДТП обидві сторони є українцями і транспортні засоби зареєстровані в Україні, і жодних тілесних ушкоджень водії не отримали, тому відповідно до ст. 4 Гаазької конвенції про право, що застосовується до ДТП, претензія (заява про відшкодування матеріальних збитків) може розглядатися в країні проживання учасників аварії, тобто в Україні. У задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала з підстав, наведених у ньому. Додатково зазначила, що скарг щодо незгоди із виплаченим АТ СК «ЄВРОПА страховим відшкодування товариство не подавало. Також вказала, що після залучення співвідповідача ПАТ «СГ «ТАС», позивач на стадії підготовчого провадження не заявляв позовних до відповідача 2, тобто будь-які вимоги до ПАТ «СГ «ТАС» відсутні. Просила стягнути із відповідача 1 - ТОВ "СВ ТРАНС ІНВЕСТ", як власника джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача матеріальні збитки у сумі 338 161,12 грн та судові витрати.

Представниця відповідача 1 просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у заявах по суті спору.

Представник відповідача 2 просив відмовити у позові, оскільки ПАТ «СГ «ТАС» не порушувало прав позивача.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 07 квітня 2025 року на 11:00 год.

26.03.2025 надійшов відзив відповідача 1.

31.03.2025 надійшла відповідь позивача на відзив відповідача (сформована 29.03.2025).

31.03.2025 на адресу суду надійшло клопотання (сформоване 29.03.2025) позивача про залучення до участі у справі співвідповідачем ПАТ "СГ "ТАС".

Ухвалою суду від 07.04.2025 клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача від 29.03.2025 задоволено. Залучено до участі у справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС". Роз`яснено співвідповідачу, що відповідно до ч.3 ст. 183 ГПК України, він має право подати суду клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення даної ухвали. Повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого провадження на 05 травня 2025 року на 11:00 год.

11.04.2025 надійшло клопотання ПАТ "Страхова Група "ТАС" (сформовано 10.04.2025) про розгляд справи спочатку.

Ухвалою суду від 11.04.2025 клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" від 10.04.2025 про розгляд справи спочатку задоволено. Здійснено розгляд справи №903/253/25 спочатку. Підготовче засідання призначено на 05.05.2025 об 11:00 год.

05.05.2025 надійшло клопотання співвідповідача про залучення третьої особи до розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, надання відповідачу можливості викласти своє клопотання у письмовій формі, іншим учасникам справи подати свої пояснення чи заперечення при їх наявності, суд протокольною ухвалою від 05.05.2025 підготовче засідання відклав на 12.05.2025 до 12:30.

05.05.2025 надійшло письмове клопотання ПАТ "СГ "ТАС" про залучення МТСБУ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та витребування у нього матеріали страхової справи №66008/24/PL, у відповідності до якої здійснено страхове відшкодування в сумі 19 191,87 польських злотих.

З метою повного та всебічного розгляду справи, з`ясування всіх обставин справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд протокольною ухвалою від 12.05.2025 задовольнив клопотання ПАТ "СГ "ТАС" та залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України та витребував у нього матеріали страхової справи №66008/24/078/PL.

Ухвалою суду від 12.05.2025 зобов`язано сторін до 14.05.2025 надіслати третій особі заяви по суті спору, докази чого подати суду: позивача: позовну заяву з додатками, відповідь на відзив; відповідача: відзив, заперечення на відповідь на відзив. Встановлено Моторному (транспортному) страховому бюро України строк для подання письмових пояснень по суті спору протягом 7 календарних днів з моменту отримання ухвали суду. Витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України належним чином засвідчені копії матеріалів страхової справи №66008/24/078/PL (поліс страхування "Зелена картка" № UA/078/18942577 від 31.05.2024). Продовжено строк підготовчого провадження у справі №903/253/25 на 30 календарних днів. Повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 27 травня 2025 року на 15:00 год.

На адресу суду надійшло клопотання ТОВ "СВ Транс Інвест" від 27.05.2025 про долучення доказів, зокрема отриманих від МТСБ України матеріалів щодо спірної ДТП.

Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень представників сторін, рівність учасників судового процесу, з метою повного та всебічного розгляду справи, дослідження та встановлення всіх обставин справи, суд протокольною ухвалою від 27.05.2025 долучив подані ТОВ "СВ Транс Інвест" докази до матеріалів справи.

26.05.2025 надійшло клопотання МТСБ України про долучення витребуваних ухвалою суду від 12.05.2025 матеріалів страхової справи №66008/24/078/PL.

З метою повного та всебічного розгляду справи, встановлення всіх обставин справи, та зокрема змісту поданих третьою особою доказів, суд протокольною ухвалою від 27.05.2025 відклав підготовче засідання на 05.06.2025 о 14:00. Запропонував позивачу в строк до 04.06.2025 надати належним чином завірений переклад документів, долучених 26.05.2025 Моторним (транспортним) страховим бюро України, які складені іноземною (польською) мовою.

05.06.2025 надійшла заява позивача про долучення перекладу документів, надісланих 26.05.2025.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, враховуючи виконання мети підготовчого провадження, відсутність не розглянутих заяв/клопотань, суд протокольною ухвалою від 05.06.2025 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 25.06.2025 о 12 год 00 хв.

25.06.2025 надійшли додаткові пояснення ПАТ «СГ «ТАС».

Заслухавши пояснення учасників справи, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд протокольною ухвалою від 25.06.2025 долучив додаткові пояснення ПАТ «СГ «ТАС» до матеріалів справи, розгляд справи по суті відклав на 16.07.2025 о 14:30 год.

15.07.2025 на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, згідно яких з врахуванням залучення в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», та з огляду на картку міжнародного автомобільного страхування просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАВЧЕНКО» матеріальні збитки в розмірі 338161,12 (триста тридцять вісім тисяч сто шістдесят одна грн. 12 коп.) грн та понесені судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в сумі 5072,42 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40000,00 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2025 письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Кравченко" від 15.07.2025 залишено без розгляду.

У судовому засіданні 16.07.2025 судом завершено стадію з`ясування обставин та перевірки їх доказами, а також надано можливість представникам сторін на стадії судових дебатів висловити перед судом свої правові позиції щодо спірних правовідносин та обмінятися репліками.

Суд, після стадії судових дебатів, перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

На підставі вищевикладеного, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 28.07.2025 о 14:30 год.

28.07.2025 судом проголошено скорочене судове рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом.

26.08.2024 року о 19 год 08 хв в м. Білосток по вулиці АЛ.1000-Ліття Польської держави, будинок №77 на дорозі номер К8к трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного транспортного засобу марки SCANIA, д.н.з. НОМЕР_1 , реєстраційний номер причепа НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та вантажного транспортного засобу RENAULT TRUCKS, д.н.з. НОМЕР_3 , реєстраційний номер причепа НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Тип аварії: зіткнення з автомобілем ззаду, причина: недотримання безпечної дистанції між транспортними засобами. Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнаний водій вантажного транспортного засобу RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформаційним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду Комісаріату поліції в місті Білостоці від 27.08.2024 (т.1 а.с. 8).

Внаслідок вказаної ДТП, належний позивачу причіп марки MAISONNEUVE реєстраційний номер НОМЕР_2 до транспортного засобу марки SCANIA, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент здійснення ДТП 26.08.2024 водій позивача ОСОБА_4 перебував у трудових стосунках із ТОВ «Кравченко» та з 16.08.2024 по 29.08.2024 був відряджений на здійснення перевезення вантажу транспортним засобом SCANIA, д.н.з. НОМЕР_1 , реєстраційний номер причепа НОМЕР_2 по маршруту: України (Рівне, Стільсько-Литва(Маріямполе) - Польща (Луків)- Україна (Рівне) (т. 1 а.с. 11-12).

Згідно довідки ТОВ «Кравченко» сідловий тягач марки SCANIA, д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп-цистерна MAISONNEUVE, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстровані та числяться на балансі ТОВ «Кравченко» (т. 1 а.с. 10).

Власником вантажного транспортного засобу RENAULT TRUCKS, д.н.з. НОМЕР_3 , з причепом реєстраційним номером НОМЕР_4 є ТОВ "СВ Транс Інвест", що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу від 13.05.2020 (т. 1 а.с. 186-187).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ТОВ "СВ Транс Інвест" - власника транспортного засобу RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» №UA/078/18942577, термін дії якого визначено з 31.05.2024 по 30.05.2025, а його дія поширюється, зокрема і в Республіці Польща (т. 1 а.с. 65).

27.08.2024 оцінювачем Робертом Пшибиш проведено огляд напівпричепу марки MAISONNEUVE, модель S-38 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1997 року виробництва та проведено оцінку технічного стану транспортного засобу після завдання шкоди та визначено розмір завданої шкоди (т. 1 а.с. 251).

Відповідно до розрахунку вартості ремонтних робіт №089 від 10.09.2024, проведеної на підставі системи AUDATEX, загальна вартість ремонтних робіт становить 33 052,40 злотих без ПДВ (т. 1 а.с. 251-256 ).

03.09.2024 ТОВ «Кравченко» (замовником) та ПП «Інтер-Ріск Міжнародне врегулювання збитків» (виконавцем) укладено договір - доручення про відшкодування шкоди, згідно якого замовник доручає виконавцю здійснити заходи щодо відшкодування шкоди, в разі її заподіяння замовнику, вимога про відшкодування якої може бути звернена до особи, винної у заподіянні шкоди, у тому числі страхової організації (п.1.1.). Шкодою є будь-які збитки, що виникли у замовника внаслідок аварії чи іншої надзвичайної подїї, чи у зв`язку з цими подіями, при цьому, вимога про відшкодування цих збитків повинна мати правомірний характер i не порушувати законні інтереси і права інших осіб, а саме: шкода здоров`ю, шкода майну, втрачені доходи, втрата соціального становища, наслідки втрати близької людини, фізичні і моральні страждання, майбутні витрати на відновлення здоров`я, становище тощо (п. 1.2.). Виконавець організовує i проводить від імені i в інтересах замовника процедуру отримання відшкодування за збитки відповідно до актів міжнародного права та національного права держави, на території якої завдані збитки, шляхом надання послуг спеціалістів у різних галузях знань особисто чи з залученням від імені замовника інших осіб (п. 1.3).

Як вказує відповідач 2 відповідно до положень Процедурних Правил Ради Бюро міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», кореспондентом АТ «СГ «ТАС» (приватне) на території Польщі є AT Страхова компанія «ЄВРОПА» (далі - АТ СК «ЄВРОПА).

Тобто, врегулювальником за згаданою ДТП було Towarzystwo Ubezpieczen EUROPA S.A. (Страхова компанія «ЄВРОПА») - кореспондент АТ «СГ «ТАС», що також слідує із листа МТСБУ від 02.04.2025 (т. 1 а.с. 264).

У листі від 26.09.2024, адресованому АТ Страхова компанія «Європа», Моторно (транспортне) страхове бюро України підтвердило наявність страхового покриття на дату ДТП в межах, що діють в країні, де сталася ДТП (т. 2 а.с. 3 на звороті).

04.10.2024 на адресу ПП «Інтер-Ріск Міжнародне врегулювання збитків» від АТ «Страхова компанія «Європа» надійшло повідомлення про призначення ТОВ «Кравченко» відшкодування/виплати у сумі 17 135,60 злотих згідно поліса №UA/078/18942577. Також у цьому повідомлені зазначено, що вартість ремонту була визнана відповідно до перевіреного кошторису. АТ «Страхова компанія «Європа» повідомило, що дана заява завершує процес розгляду справи по суті в першій інстанції (не стосується періодичних виплат). У разі незгоди з висновками, викладеними в цій заяві, повідомило про право подати скаргу до відділу обслуговування скарг АТ СК «Європа», а також про право на пред`явлення позовів до суду, подавши позов до Польського бюро транспортних страховиків у Варшаві (т.2 а.с.5 на звороті).

10.10.2024 між ТОВ «Кравченко» та ПП «Інтер-Ріск Міжнародне врегулювання збитків» підписано акт про надані послуги, відповідно до якого виконавець у відповідності з договором від 3 вересня 2024 року, виконував доручення замовника по відшкодуванню шкоди, заподіяної йому пошкодженням причепа «MAISONNEUVE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 26.08.2024 в Польщі. Замовнику надійшло відшкодування, виплачене страховою компанією TU EUROPA SA (Польща), у розмірі 16 964,24 злотих. Після продажу виконавцем на валютному ринку України суми одержаного відшкодування, замовнику належить до виплати 175 579,88 грн (т. 1 а.с. 16).

У дебет-ноті № 2024/TAS/832 від 04.10.2024 АТ СК «Європа» стягує із ПАТ «СГ «ТАС» суму 17135,60 злотих за виплачене 04.10.2024 відшкодування згідно поліса №UA/078/18942577, а також 2056,27 злотих комісії, а всього 19 191,87 злотих (т.2 а.с. 4 на звороті).

На підставі зазначеної вимоги МТСБУ перерахувало врегулювальнику Towarzystwo Ubezpieczen EUROPA S.A. компенсацію понесених ним витрат на загальну суму 19 191,87 злотих, що стверджується наказом МТСБУ від 11.10.2024 та платіжною інструкцією в іноземній валюті №202419982 (т. 1 а.с. 161-164).

17.12.2024 позивач замовив Рівненському НДЕКЦ МВС України проведення транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власникові напівпричепа марки «MAISONNEUVE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1997 року випуску, внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 25.12.2024 № ЕД-19/118-24/15460-АВ вартість матеріального збитку завданого власникові напівпричепа марки «MAISONNEUVE» моделі «S-38», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1997 року випуску, станом на 27.08.2024, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, становила 513 741,00 грн (т. 1 а.с. 18-31).

У позові ТОВ «Кравченко» просить стягнути з відповідача ТОВ "СВ Транс Інвест", як з власника джерела підвищеної небезпеки, різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди 513 741,00 грн та виплаченим страховим відшкодуванням 175 579,88 грн., яка становить 338 161,12 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Таким чином шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування), об`єктом якого можуть бути, крім іншого, відповідальність за заподіяну шкоду особі або майну (ч. 2 ст. 979, ст. 980 ЦК України).

При цьому, ч. 1 ст. 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу, яка, як зазначалось вище, передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Постановою правління НБУ від 30 травня 2022 року N 109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинної на момент укладення договору та настання страхового випадку) затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності:

- внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування);

- договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - договір міжнародного страхування).

Внутрішні договори страхування діють виключно на території України.

Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ТОВ "СВ Транс Інвест" - власника транспортного засобу RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» №UA/078/18942577, термін дії якого визначено з 31.05.2024 по 30.05.2025.

Згідно із п. 1.11. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий сертифікат «Зелена картка» це страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

Так, Держава Україна є членом вказаної системи міжнародного автомобільного страхування та представлена Моторним (транспортним) страховим бюро України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Сторонами не заперечувалось, що 26.08.2024 року о 19 год 08 хв в м. Білосток Польської держави відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного транспортного засобу марки SCANIA, д.н.з. НОМЕР_1 , реєстраційний номер причепа НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та вантажного транспортного засобу RENAULT TRUCKS, д.н.з. НОМЕР_3 , реєстраційний номер причепа НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого належний позивачу причіп марки MAISONNEUVE реєстраційний номер НОМЕР_2 до транспортного засобу марки SCANIA, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнаний водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який кермував належним ТОВ "СВ Транс Інвест" вантажним транспортним засобом RENAULT, д.н.з. НОМЕР_3 .

За цих обставин, відповідач 1 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний позивачу як власнику причепу марки MAISONNEUVE реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Врегулювальником за згаданою ДТП була АТ СК «ЄВРОПА» (кореспондент АТ «СГ «ТАС» у Республіці Польща), яке 04.10.2024 виплатило ТОВ «Кравченко» відшкодування у сумі 17 135,60 злотих згідно поліса №UA/078/18942577.

У той же час позивач вказує про отримане страхове відшкодування у сумі 16 964,24 злотих, що становить 175 579,88 грн (із розрахунку валютний курс на МВБ: 1 злотий = 10,35 гривень) згідно акта про надані послуги від 10.10.2024 до договору-доручення від 03.09.2024, складеного із ПП «Інтер-Ріск Міжнародне врегулювання збитків», яке за винагороду виконувало доручення ТОВ «Кравченко» з приводу отримання відшкодування шкоди.

Суд не погоджується із вказаним твердженням позивача щодо розміру страхової виплати, адже як слідує із повідомлення про призначення відшкодування/виплати АТ СК «Європа» від 04.10.2024, дебет-ноти № 2024/TAS/832 від 04.10.2024 АТ СК «Європа» та наказу МТСБУ № 8.2/19982 від 11.10.2024, позивачу згідно поліса №UA/078/18942577 виплачено відшкодування у сумі саме 17 135,60 злотих, що становить 177 353,46 грн (із розрахунку по валютному курсу на МВБ: 1 злотий = 10,35 гривень).

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

На підтвердження заявленої суми збитків позивачем надано висновок експертного дослідження від 25.12.2024 № ЕД-19/118-24/15460-АВ, складеного судовим експертом Рівненського НДЕКЦ МВС України Ковальчуком М.С., відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власникові напівпричепа марки «MAISONNEUVE» моделі «S-38», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1997 року випуску, станом на 27.08.2024, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, становила 513 741,00 грн.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи висновок експертного дослідження від 25.12.2024 № ЕД-19/118-24/15460-АВ, судом встановлено, що він складений судовим експертом Рівненського НДЕКЦ МВС України Ковальчуком М.С., який має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2. «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитків, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта видане ЕКК МВС від 22.08.2019 № 17059, підтверджено кваліфікацію судового експерта рішенням ЕКК МВС від 15.02.2021 № 2260), стаж експертної роботи з 2018 року.

Експертом в світлу пору доби при природному освітленні проводився технічний огляд напівпричепа марки «MAISONNEUVE» моделі «S-38», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1997 року випуску. При цьому висновок експерта ґрунтується на таких поданих позивачем документах: свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 , акті здачі-приймання виконаних робіт з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу №09/24 від 09.12.2024; рахунку-фактурі №09/24 від 09.12.2024.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі - Методика).

Згідно із п. 5.2. Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Суд зазначає, що виклик заінтересованої особи для технічного огляду пошкодженого автомобіля не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби, яку відповідач 1 не зазначив та не обґрунтував, у зв`язку з чим заперечення в цій частині не приймаються судом до уваги.

Крім того, відповідачем 1 не наведено об`єктивного підтвердження, що його відсутність під час огляду пошкодженого напівпричепа призвела до неправомірності наведених у висновку розрахунків.

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики).

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср+ См+ Сс (1-Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Ез- коефіцієнт фізичного зносу (8.2 цієї Методики).

Так, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою та складає: Сврз = Ср+ См+ Сс (1-Ез), де: Ср - 146750,00 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт); См - 296500,00 грн (вартість необхідних для ремонту матеріалів); Сс - 234970,00 грн (вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту); Ез - 0,7 (коефіцієнт фізичного зносу). Загальна вартість відновлювального ремонту становить 513 741,00 грн.

При цьому експертом правильно використано коефіцієнт Ез-0,7, оскільки строк експлуатації КТЗ на момент ДТП складав понад 12 років, що не заперечується сторонами.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданий позивачем висновок експертного дослідження від 25.12.2024 № ЕД-19/118-24/15460-АВ за своєю формою та змістом відповідає загальним засадам оцінки майна і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у зв`язку з чим визнається судом належним доказом на підтвердження завданих позивачу збитків.

Суд вважає помилковим твердження відповідача 1 про те, що висновок експертного дослідження від 25.12.2024 № ЕД-19/118-24/15460-АВ не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки не містить відомостей про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У пункті 6 розділу 6 Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2017 №591 «Особливості оформлення висновку експертного дослідження» зазначено, що відомості про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до Кримінального кодексу України не зазначаються.

Отже, відсутність у зазначеному експертному дослідженні попередження експерта про кримінальну відповідальність пояснюється відмінністю між висновком експерта та висновком експертного дослідження.

Про таку відмінність в оформленні та оцінці висновку експерта від експертного дослідження зазначав Верховний Суд у постановах від 20.02.2019 у справі № 916/1375/18, від 14.07.2021 у справі № 918/863/20.

Водночас, заперечуючи проти висновку позивача, відповідач 1 не надав належних і допустимих доказів на його спростування, при цьому відповідач 1 не був позбавлений можливості подати власний висновок.

З огляду на вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено вартість заподіяного йому матеріального збитку у сумі 513 741,00 грн.

Отже, відповідач 1 як особа, відповідальна за завданий збиток, повинен сплатити на користь позивача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою за договором страхування в розмірі 336 387,54 грн (513 741,00 грн - 177 353,46 грн), оскільки вартість матеріальних збитків, понесених на ремонтні роботи перевищує суму відшкодованої страхової виплати. Відтак, позовні вимоги ТОВ «Кравченко» підлягають до задоволення частково. У позові на суму 1773,58 грн належить відмовити у зв`язку з помилкою позивача при визначенні суми страхового відшкодування.

Покликання відповідача 1 на те, що звернення позивача з даним позовом до ТОВ «СВ Транс Інвест» є передчасним, оскільки згідно договору міжнародного страхування «Зелена картка» відшкодування має відбуватися з врахуванням законодавства країни, де завдано збитки і здійснено врегулювання відшкодування страхової виплати (Республіка Польща), тобто у межах лімітів, встановлених в Республіці Польща (1220000 євро), суд оцінює критично.

Так, 15 червня 2011 року держава Україна приєдналася до Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод, вчиненої 04 травня 1971 року в м. Гаазі.

Держави, які підписали цю Конвенцію, бажаючи встановити спільні положення про право, що застосовується до цивільної недоговірної відповідальності, яка виникає внаслідок дорожньо-транспортних пригод, вирішили укласти із цією метою Конвенцію й домовилися про таке, зокрема, те, що ця Конвенція визначає право, що застосовується до цивільної недоговірної відповідальності, яка виникає внаслідок дорожньо-транспортних пригод, незалежно від того, який вид провадження використовується для забезпечення цієї відповідальності.

Для цілей цієї Конвенції дорожньо-транспортна пригода означає пригоду, до якої причетні один чи більше транспортних засобів, незалежно від того, чи є вони моторними, чи ні, та яка пов`язана з рухом на дорогах загального користування, територіях, відкритих для громадськості, або приватних територіях, право доступу до яких мають окремі особи (ст. 1 Конвенції).

Заразом, у вказаній Конвенції, у статті 3, значиться, що правом, що застосовується, є внутрішнє право Держави, у якій відбулася пригода.

Проте, як визначено у ст. 4 Конвенції, з урахуванням статті 5 стосовно положень статті 3 робляться такі винятки:

a) У випадках, коли до пригоди причетний лише один транспортний засіб і його зареєстровано в Державі, іншій ніж та, у якій відбулася пригода, застосовується внутрішнє право Держави реєстрації для визначення відповідальності:

- стосовно водія, власника чи будь-якої іншої особи, яка має контроль над транспортним засобом або речове право на нього, незалежно від їхнього постійного місця проживання;

- стосовно потерпілого, який є пасажиром і постійне місце проживання якого знаходиться в Державі, іншій, ніж та, у якій відбулася пригода;

- стосовно потерпілого, який перебуває поза транспортним засобом на місці пригоди й постійне місце проживання якого знаходиться в Державі реєстрації.

У випадках, коли є два чи більше потерпілих, право, що застосовується, визначається окремо для кожного з них.

b) У випадках, коли до пригоди причетні два чи більше транспортних засобів, положення пункт "a" застосовуються лише тоді, коли всі транспортні засоби зареєстровано в одній і тій самій Державі.

c) У випадках, коли одна чи більше осіб, які перебували поза транспортним засобом або транспортними засобами на місці пригоди, причетні до пригоди й можуть нести відповідальність, положення пунктів "a" та "b" застосовуються лише тоді, коли всі ці особи мають постійне місце проживання в Державі реєстрації. Це саме застосовується, навіть якщо ці особи є також потерпілими в пригоді.

У відповідності до ст. 8 Конвенції, право, що застосовується, визначає, зокрема:

1) підставу й обсяг відповідальності;

2) підстави для звільнення від відповідальності, будь-якого обмеження відповідальності й будь-якого розподілу відповідальності;

3) наявність і види шкоди чи збитків, які можуть підлягати відшкодуванню;

4) види та обсяг збитків;

5) можливість переходу права на відшкодування;

6) осіб, яким завдано збитків та які можуть вимагати їхнього відшкодування від свого імені;

7) відповідальність довірителя за дії свого агента чи роботодавця за дії свого працівника;

8) строки давності, у тому числі норми стосовно початку перебігу строків давності й переривання та зупинення цих строків.

Особи, яким завдано шкоди чи збитків, мають право звернутися безпосередньо до страховика особи, яка несе відповідальність, якщо вони мають таке право за правом, що застосовується відповідно до статей 3, 4 чи 5 (ч. 1 ст. 9 Конвенції).

Згідно міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», страхова сума визначається за законодавством країни настання страхового випадку. Однак, винятки, встановлені у ст. 4 Конвенції, передбачають, що право держави реєстрації застосовується у випадках, коли був один учасник ДТП (транспортний засіб) зареєстрований в іншій державі, або коли таких транспортних засобів кілька, але вони всі зареєстровані в одній і тій же державі (іншій, ніж держава, де відбулася пригода).

Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України встановлює Закон України «Про міжнародні договори», частиною 2 ст. 19 якого визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Виходячи з наведеного, зважаючи на вказані норми Закону та положення Конвенції, та враховуючи, що обидва учасники ДТП (транспортні засоби) зареєстровані в Україні, тобто іншій країні, де сталася ДТП (Республіка Польща), застосуванню підлягає не право держави, де відбулася пригода, а право держави реєстрації транспортних засобів.

Суд звертає увагу, що за повідомленням АТ СК «Європа» (кореспондента ПАТ «СГ «ТАС» у Республіці Польща) від 04.10.2024 позивачу призначено та виплачено згідно полісу «Зелена картка» відшкодування у сумі 17 135,60 злотих, і «..дана заява завершує процес розгляду справи по суті в першій інстанції. У разі незгоди з висновками, викладеними в цій заяві, повідомляємо про право подати скаргу до відділу обслуговування скарг АТ СК «Європа», а також про право на пред`явлення позовів до суду, подавши позов до Польського бюро транспортних страховиків у Варшаві» (т.2 а.с.5 на звороті). Як пояснила представниця позивача, ТОВ «Кравченко» не оскаржувало суму виплати, тобто погодилося на узгоджене страхове відшкодування.

Що стосується участі у даній справі в статусі співвідповідача ПАТ «СГ «ТАС», то суд враховує, що позивачем не пред`явлено позовних вимог до відповідача 2 - ПАТ «СГ «ТАС», а тому на переконання суду, вказаний відповідач є неналежним, у зв`язку з чим у задоволенні позову до відповідача 2 слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Позивач просить стягнути із ТОВ "СВ Транс Інвест" 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У гл. 8 роз. I ГПК України закріплений інститут судових витрат.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (див. п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Статтею 123 ГПК України, яка визначає види судових витрат, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 126 ГПК України).

Порядок розподілу судових витрат визначений у ст. ст. 129 - 130 ГПК України. Так, за ч. 4 ст. 129 ГПК України розподіл інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та встановлює, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Види адвокатської діяльності визначає ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до якої ними, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Частинами 1-3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру і погодинної оплати (див. п. 4.20 постанови Верховного Суду від 15.04.2025 у справі № 910/6138/24).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві від 06.03.2025 позивачем заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн.

На підтвердження понесених витрат, позивач надав Додаток №1 від 03.03.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025, ордер на надання правничої допомоги від 04.03.2025, рахунок № 001 від 03.03.2025 та платіжну інструкцію №4057 від 03.03.2025.

Відповідно до умов Додатку №1 від 03.03.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025 адвокат Пилипчук Л.М. та ТОВ «Кравченко» склали цей Додаток до Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025 про наступне: за виконання Договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025 клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в сумі 40 000 грн; у випадку тривалого розгляду справи та витрат на відрядження розмір гонорару може бути збільшено.

Оплата 40000,00 грн ТОВ «Кравченко» адвокату Пилипчук Л.М. підтверджується рахунком № 001 від 03.03.2025 та платіжною інструкцією №4057 від 03.03.2025.

Зазначені документи є належними доказами, які підтверджують наявність договірних відносин між адвокатом та позивачем, факт надання юридичних послуг.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п. 6.35 постанови від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 сформулював висновок про те, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Усталеним у судовій практиці є те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію "реальності" адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію "розумності" їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує і ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Здійснюючи аналіз вказаних вище норм права, Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд також неодноразово зазначали таке:

- нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19);

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18);

- у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23;

- витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України (див. п. 6.5 постанови об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2019 у справі № 922/445/19).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Дослідивши заяву ТОВ «Кравченко» про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надані докази в їх сукупності, враховуючи предмет спору та складність справи, об`єм фактично наданих послуг, з метою дотримання співмірності, обґрунтованості та пропорційності при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які є доведеними, документально обґрунтованими, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зокрема стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Транс Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кравченко" 336387,54 грн матеріальних збитків, а у позові на суму 1773,58 грн відмовлено.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, підставними є витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 39 790,21 грн.

Ураховуючи викладене, заперечення відповідача 1, суд, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% та стягнення з відповідача 19 895,11 грн витрат на професійну правничу допомогу, натомість в іншій частині заява задоволенню не підлягає.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з наданими адвокатом послугами.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 5045,82 грн покладаються на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 130, 236-240 ГПКУкраїни, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Транс Інвест" (с. Заріччя, вул. Шевченка, буд. 23, Володимирський р-н., Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кравченко" (м. Рівне, вул. Хліборобів, 83, ) 336 387,54 грн матеріальних збитків, 5 045,82 грн витрат по сплаті судового збору, 19 895,11 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 361 328,47 грн (триста шістдесят одна тисяча триста двадцять вісім грн 47 коп.).

3. У позові на суму 1773,58 грн відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст.255-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.08.2025.

Суддя С. В. Бідюк