ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 Справа № 917/686/25

за позовною заявою ОСОБА_1 , м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промсервіс Трейд", м. Полтава,

Департаменту з питань реєстрації, м. Полтава,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , м. Київ

про визнання припиненими повноважень директора та зобов`язання вчинити реєстраційні дії

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

До Господарського суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промсервіс Трейд" та до Департаменту з питань реєстрації, в якому прохає:

- визнати припиненими повноваження ОСОБА_1 як директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промсервіс Трейд»;

- виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію про ОСОБА_1 як директора та головного бухгалтера або іншої особи, уповноваженої підписувати звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Промсервіс Трейд».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. за номером справи 917/686/25.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.04.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження, справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 06.05.2025, залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

15.04.25 від відповідача 2 надійшов відзив на позов.

17.04.25 від третьої особи надійшла заява, згідно якої заявник повідомив, що повністю визнає заявлені позивачем вимоги, і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення його позову. При цьому, справу №917/686/25 просив розглядати у відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача.

23.04.25 від позивача надійшла заява про зміну позовної вимоги, згідно якої він просить предмет позову (прохальну) частину в наступному вигляді:

« 1. Визнати припиненими повноваження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (ідентифікаційний код 41177328).

2. Зобов`язати Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради () вчинити реєстраційні дії, а саме виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію (запис) про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як директора, головного бухгалтера або іншої особи, уповноваженої підписувати звітність ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (ідентифікаційний код 41177328).»

29.04.25 від відповідача 2 надійшов відзив на позов.

Розпорядженням керівника апарату суду 12.05.2025 року № 35 на підставі п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/686/25 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 року справу № 917/686/25 розподілено судді Киричуку О.А.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.05.2025 суд постановив прийняти справу № 917/686/25 до свого провадження, призначити підготовче засідання на 08.07.2025, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

23.05.25 від відповідача 2 надійшло клопотання, згідно якого заявник просив суд провести судове засідання без участі його представника. При цьому, повідомив суд, що рішення суду в частині, віднесеній до компетенції державного реєстратора буде виконане в порядку. передбаченому чинним законодавством.

08.07.25 від позивача надійшло клопотання, згідно якого заявник просив суд провести судове засідання без його участі.

Інші заяви чи клопотання сторони не подавали.

У судовому засіданні 08.07.25 суд розглянув подану позивачем заява про зміну предмету позову та вирішив її задовольнити.

Від відповідача 1 відзив на позов не надходив.

Інші заяви чи клопотання сторони не подавали.

У підготовчому засіданні, 08.07.2025р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 08.07.2025р. суд постановив прийняти до розгляду заяву позивача (вх. 5381 від 23.04.25) про зміну предмету позову; здійснювати подальший розгляд справи за такими позовними вимогами: (1) Визнати припиненими повноваження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (ідентифікаційний код 41177328), (2) Зобов`язати Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради () вчинити реєстраційні дії, а саме виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію (запис) про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як директора, головного бухгалтера або іншої особи, уповноваженої підписувати звітність ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (ідентифікаційний код 41177328); закрити підготовче провадження у справі № 917/686/25, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 29.07.2025

У судовому засіданні 29.07.2025 представник позивача пред`явлені вимоги підтримав у зміненій редакції.

Відповідач 2 подав заяву про проведення судового засідання без участі його представника. При цьому повідомив, що рішення суду у частині, віднесеній до компетенції державного реєстратора, буде виконане у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідач 1 своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явку представника не забезпечив, відзиву не подав.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 29.07.2025 судом було з`ясовано обставини справи та досліджено докази.

У судовому засіданні 29.07.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 29.07.2025.

У судовому засіданні 29.07.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (далі - позивач) Рішенням №1-05/24 єдиного Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (, місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36) від 02 травня 2024 року (зареєстровано в реєстрі за №428 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ізмайловою В.Б.) було обрано директором ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (далі - відповідач 1, Товариство) з 08 травня 2024 року.

На підставі та на виконання наказу №1 про призначення директора від 08.05.2024 року позивач приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД», про що в трудовій книжці позивача міститься відповідний запис.

Як зазначає позивач, він маючи намір припинити свої повноваження як директора ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД», неодноразово усно звертався до єдиного учасника товариства - ОСОБА_3 , однак скликання загальних зборів з цього питання та ухвалення відповідного рішення не відбувалося.

Також,позивач вказує, що:

- 21 лютого 2025 року позивач звернувся із письмовою заявою про звільнення за власним бажання до єдиного учасника Товариства - ОСОБА_3 , відправивши вказану заяву поштою з описом вкладення, цінним листом з СМС- повідомленням про вручення за відомою позивачу адресою зареєстрованого місця проживання єдиного учасника Товариства (трек-номер поштового відправлення: 764). У заяві про звільнення позивач просив звільнити його з посади директора ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» за власним бажанням з 28 березня 2025 року. Дата бажаного звільнення була обрана з урахуванням двотижневого строку, передбаченого частиною 1 ст. 38 КЗпП України.

- 25 лютого 2025 року позивачем було надіслано на адресу єдиного учасника Товариства повідомлення про скликання та проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» від 24 лютого 2025 року (трек-номер поштового відправлення: 332), із додатком до нього наказу №24/02 від 24 лютого 2025 року про скликання Загальних зборів учасників Товариства, чим повідомив про скликання Загальних зборів учасників Товариства 28 березня 2025 року об 11 год. 15 хв. за місцезнаходженням Товариства: м. Полтава, вул. Соборності, 43, оф. 704, задля розгляду та вирішення наступних питань порядку денного: Про обрання голови загальних зборів учасників Товариства; Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства; Про обрання нового директора Товариства; Про призначення уповноваженого для проведення державної реєстрації вказаних вище змін в уповноважених органах.

За даними, що містяться на офіційному веб-сайті Укрпошти, відправлення за вказаними вище трек-номерами не були вручені адресату та повернуті відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

- 28 березня 2025 року об 11 год. 15 хв. за місцезнаходженням ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» на загальні збори учасників з`явився тільки позивач, єдиний учасник ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» або його уповноважений представник - не з`явилися. Неприбуття учасників на загальні збори зафіксовано в Акті про відсутність учасників на загальних зборах учасників ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» від 28 березня 2025 року підписаного позивачем та двома свідками - ОСОБА_5 (копія паспорта додається) та ОСОБА_6 .

Позивач стверджує, що у зв`язку з неявкою учасників ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» на загальні збори він позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Єдиним учасником Товариства було проігнороване його прохання, викладене у заяві про звільнення за власним бажанням, щодо скликання загальних зборів учасників для розгляду на них питань звільнення його з посади директора та обрання нового директора Товариства, про скликання/проведення Загальних зборів учасників ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» його ніхто не повідомляв.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що загальні збори учасників Товариства порушили право його на працю, а саме право на припинення трудових відносин, як його невід`ємну складову частину.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату звернення з позовом позивач виконує повноваження директора відповідача.

Стосовно юрисдикції даного спору:

Звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві. Тому, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд, доцільно зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства чи члена колегіального такого органу для формування стабільної та послідовної судової практики щодо віднесення таких спорів до господарської юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22 (провадження № 14-113цс22) зауважувала, що корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

Велика Палата Верховного Суду погодилася із судами у тому, що вимогу позивача стосовно виключення з ЄДР запису про директора товариства слід розглянути у господарській юрисдикції разом із вимогою про визнання трудових відносин і відносин представництва припиненими, але не тому, що перша є похідною від другої. Належність й ефективність обох зазначених вимог має оцінити під час розгляду справи господарський суд.

Вирішуючи спір по суті, суд звертається, серед іншого, до позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №127/27466/20. У цій справі перед Великою Палатою постали питання про правову природу відносин, що існують між товариством з обмеженою відповідальністю та його директором, який ініціював своє звільнення з цієї посади, і про те, у який спосіб директор товариства, якого позбавлено можливості звільнитись, може ефективно захистити відповідне право.

Велика Палата, вирішуючи справу, дійшла до наступних висновків:

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).Частинами першою - четвертою статті 99 ЦК України передбачено, зокрема, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Органами товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (стаття 28 Закону № 2275-VIII тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо окремо не вказано про інше).

Загальні збори учасників є вищим органом товариства (частина перша статті 29 Закону № 2275-VIII), до компетенції якого належить, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства (пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII).

Разом з тим Закон № 2275-VIII також передбачає укладення з членом виконавчого органу товариства договору.

Частиною дванадцятою цієї ж статті 39 Закону № 2275-VIII передбачено, що договір, який укладається з членом виконавчого органу товариства, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників. Аналіз цієї норми в сукупності з положеннями останнього речення частини сьомої статті 39, частини шостої статті 40 та частини восьмої статті 42 Закону № 2275-VIII дозволяє дійти висновку про те, що договір, про який ідеться в частині дванадцятій статті 39 цього Закону, є цивільно-правовим або трудовим договором (контрактом).

Таке розуміння узгоджується з подальшими змінами, яких зазнала ця норма. Так, у чинній редакції частина дванадцята статті 39 Закону № 2275-VIII передбачає, що з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.

Про застосовність такого підходу свідчить також те, що Законом України від 15.07.2021 № 1667-IX «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» статтю 39 Закону № 2275-VIII доповнено частиною чотирнадцятою, яка передбачає, що у випадках і на умовах, передбачених законом, повноваження виконавчого органу товариства може виконувати юридична особа, зареєстрована відповідно до законодавства України (особа, яка здійснює функції управління).

Відтак чинна редакція Закону № 2275-VIII встановлює обрання особи виконавчим органом товариства або до складу цього органу в межах відносин з управління товариством і окремо передбачає укладення цивільно-правового або трудового договору.

Отже, за загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону № 2275-VIII). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини,у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону № 2275-VIII) з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

Такий трудовий договір (контракт) може визначати окремі аспекти діяльності одноосібного виконавчого органу (члена колегіального виконавчого органу) як працівника товариства, зокрема, строк здійснення ним повноважень; права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальну); умови матеріального забезпечення; умови звільнення з посади (у тому числі дострокового).

У справі, що переглядалася Великою Палатою, як і у даній справі 917/2110/24, позивачі були обрані на посаду директора Товариства рішенням загальних зборів учасників, однак не вбачається обставин укладення з ними трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону № 2275-VIII. Позивачка у позові зазначає, що трудовий контракт між нею та товариством не укладався, відповідачем зворотнього не доведено.

Оскільки Товариство не укладало з позивачем трудового договору (контракту), Велика Палата Верховного Суду у справі 127/27466/20 дійшла висновку про те, що між позивачем та Товариством не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Відтак ВП ВС вважала неправильними висновки судів попередніх інстанцій та доводи учасників цієї справи про необхідність застосування у спірних правовідносинах норм КЗпП України, зокрема статті 38 цього Кодексу, яка визначає порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.

При цьому Велика Палата Верховного Суду враховує, що позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та / або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.

Цими висновками Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду про застосування в подібних правовідносинах положень законодавства про працю, зокрема, статті 38 КЗпП України, викладених у постановах від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, від 17.03.2021 у справі № 761/40378/18 та від 19.01.2022 у справі № 911/719/21, зокрема, в частині тверджень про те, що відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як і будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні, а також про те, що визначальним при вирішенні справ цієї категорії є не перевірка дотримання керівником юридичної особи порядку скликання загальних зборів учасників товариства, а волевиявлення працівника на звільнення з роботи та дотримання ним процедури звільнення, передбаченої частиною першою статті 38 КЗпП України.

Необхідність такого відступу зумовлена тим, що у справах № 761/40378/18, № 758/1861/18 та № 911/719/21 Верховний Суд застосував норми законодавства про працю та поклав їх в основу своїх висновків, зроблених у спорах за позовами директорів, які були обрані рішеннями загальних зборів учасників, за відсутності встановлених судами обставин укладення з ними трудових договорів (контрактів), що суперечить викладеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Далі, досліджуючи питання щодо умов припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства за його ініціативою, Велика Палата звертає увагу на те, що частиною тринадцятою статті 39 Закону № 2275-VIII передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України). Статтею 31 Закону № 2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).

Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону № 2275-VIII, частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

У зв`язку із цим виконанню, за загальним правилом, підлягали положення частин другої - п`ятої та одинадцятої статті 32 Закону № 2275-VIII, за змістом яких виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою мав скликати загальні збори учасників Товариства (пункт 1 частини першої, частина сьома статті 31 Закону № 2275-VIII) з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків (частина тринадцята статті 39 Закону № 2275-VIII), оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII, підпункт «є» пункту 8.5 Статуту).

При цьому Директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону № 2275-VIII та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників Товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням Товариства в робочий час.

Статут ТОВ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» містить такі положення: п. 6.2 Органами управління Товариства є: 6.2.1. Загальні збори учасників Товариства; 6.2.2. Директор; 6.2.3. Наглядова рада ( у випадку створення); п. 7.1 Вишим органом управління Товариства є Загальні збори учасників Товариства (далі - Збори Учасників); п. 7.2.7 До виключної компетенції Зборів Учасників належать обрання (призначення) визначення умов оплати та відкликання (звільнення) Директора, у тому числі, у разі тимчасового припинення діяльності Товариства, та покладення тимчасових обов`язків Директора на учасника, який має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності та без оплати; п. 7.5 Повноваження, які належать до виключної компетенції Зборів Учасників, не можуть бути передані ними виконавчому органу; п. 7.6 Рішення з питань, що належать до компетенції Зборів Учасників, приймаються єдиним Учасником Товариства одноособово та оформлюються письмовим рішення Учасника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дотримано вказаний алгоритм дій: нею ініційовано проведення загальних зборів для вирішення питання про її звільнення; вчинено всі можливі та залежні від позивачки дії щодо доведення до відома учасника товариства заяви про звільнення, зі змісту якої чітко вбачається бажання припинити трудові відносини з відповідачем з 28.03.2025р.; відповідне рішення стосовно припинення повноважень виконавчого органу та призначення нового директора Товариства не прийнято, відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18).

Якщо директор виконав усі вимоги, які Закон № 2275-VIII і статут товариства висувають до порядку скликання і проведення загальних зборів учасників, однак питання про припинення його повноважень загальними зборами не вирішено з незалежних від нього причин (зокрема, через відсутність кворуму чи кандидатури нового директора або недосягнення повноважним складом загальних зборів згоди щодо його призначення), директор, якого позбавлено можливості припинити свої повноваження, може звернутись до суду з вимогою про припинення таких повноважень на майбутнє, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 7 частини другої статті 16 ЦК України.

У разі задоволення такого позову його повноваження як одноосібного виконавчого органу товариства припиняються.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з п.13 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру підлягають внесенню відомості про юридичну особу, зокрема відомості про керівника юридичної особи.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) зазначав, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 25 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відтак, дослідивши усі матеріали справи, суд вважає, що є достатні підстави стверджувати, що Товариство/засновники Товариства ухилились від виконання обов`язку розглянути заяву позивача про звільнення, і наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Вимоги у даній справі складаються з двох вимог немайнового характеру.

Згідно Закону України "Про судовий збір" , у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік" установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана позивачем в електронній формі. Виходячи із ціни позову з врахуванням подання позивачем позову в електронній формі позивач мав сплатити 4844,80 грн.

Як убачається з матеріалів справи при зверненні з позовом у даній справі позивачем надані докази сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Суд здійснює розподіл судових витрат по сплаті судового збору, виходячи з розміру 4844,80 грн (необхідний розмір судового збору для звернення до суду у даному випадку).

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача 1 у розмірі 4844,80 грн.

Надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу з бюджету у порядку, встановленому ст..7 ЗУ «Про судовий збір» у разі подання позивачем відповідної заяви. Наразі така заява від позивача не надходила.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими повноваження ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) як директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (м. Полтава, вул. Соборності 43, офіс 704, ).

3. Зобов`язати Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради () вчинити реєстраційні дії, а саме виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію (запис) про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) як директора, головного бухгалтера або іншої особи, уповноваженої підписувати звітність ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ «ПРОМСЕРВІС ТРЕЙД» (м. Полтава, вул. Соборності 43, офіс 704, ).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промсервіс Трейд", м. Полтава (м. Полтава, вул. Соборності 43, офіс 704, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 4844,8 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.08.2025

Суддя Киричук О.А.