ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 Справа № 917/973/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А. В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС", вул. Героїв Азову, 17, прим. 2, м. Полтава, 36022

про стягнення 17 068,80 грн заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" про стягнення пені за договором №230 про закупівлю товарів в умовах воєнного стану від 08.11.2024 року у розмірі 17 068,80 грн (вх. №1006/25).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів №230 від 08.11.2024 в частині своєчасної поставки товару позивачу.

Ухвалою від 20.05.2025 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (без проведення судового засідання).

Відповідно до довідки про доставку електронного листа 20.05.2025 року до електронного кабінету ТОВ "ІСПОЛІН ПЛЮС" було доставлено копію ухвали від 20.05.2025 року (а. с. 32).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, днем вручення відповідачу копії ухвали суду від 20.05.2025 року є 20.05.2025 року.

Суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Суд звертає увагу, що з 16.06.2025 року по 18.07.2025 року включно суддя Тимощенко О. М. перебувала у відпустці. Тому рішення ухвалене, а текст рішення підготовлено та підписано після виходу судді з відпустки.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між військовою частиною Військовою частини НОМЕР_1 (далі - позивач, замовник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" (далі - відповідач, постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів на умовах воєнного стану № 230 від 08.11.2024 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору учасник зобов`язується у 2024 році поставити замовникові товар а саме: масло вершкове 72,5%, код ДК 021:2015 (15530000-2 "Вершкове масло"), (далі - товар), а замовник - прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору.

Найменування товару, його асортимент, якість, кількість та ціна за одиницю визначено у Специфікації (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Підставами для укладання договору є наявна поточна потреба у товарі в умовах воєнного стану, який введений Указом президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами) (п. 1.4 договору).

Поставка товару здійснюється партіями за письмовою заявкою замовника, направленою учаснику електронною поштою. Письмова заявка направляється замовником з електронної адреси замовника на електронну адресу Учасника ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді сканованого листа в pdf-форматі.

Одночасно замовник в телефонному режимі може повідомити учасника за телефоном про направлення йому письмової заявки на його електронну адресу.

Протягом 4-х годин з моменту отримання письмової заявки замовника на свою електронну адресу, учасник зобов`язаний направити на електронну адресу замовника письмове підтвердження у вигляді сканованого листа в pdf-форматі за підписом уповноваженої особи учасника про отримання письмової заявки замовника на поставку товару.

Сторони узгодили, що надсилання скан-копій листів в pdf-форматі за їх електронними адресами прирівнюється до обміну письмовими документами між сторонами.

Учасник зобов`язаний забезпечити безперебійну роботу електронної пошти, зазначену в даному пункті договору. В іншому випадку, до нього будуть застосовані приписи розділу VII даного договору, якщо товар не буде поставлений замовнику протягом 15 (п`ятнадцять) календарних днів з дати направлення письмової заявки замовника.

Кінцевий термін поставки товару - до 25.12.2024 року (п. 5.1 договору).

Одержувачем товару та місцем поставки (передачі) товару є військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 (п. 5.2 договору).

Відвантаження товару здійснюється силами учасника у кількості, зазначеній у заявці замовника. Товар повинен бути поставлений замовнику протягом 3 (трьох) діб з дати отримання письмової заявки замовника (п. 5.3 договору).

Товар доставляється на склад замовника автомобільним транспортом за рахунок учасника у відповідності з визначеними правилами транспортування товару (п. 5.4 договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами цього договору (п. 7.1 договору).

За порушення строків передачі товару з учасника стягується пеня розмірі 0,1 (одна десята) відсотка вартості товару, з якої допущено прострочення передачі за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів або за відмову від передачі товару з учасника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. Пеня, що передбачена даним пунктом договору, нараховується протягом усього строку прострочення без будь-яких обмежень строків нарахування (п. 7.3 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 25.12.2024 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1 договору).

Невід`ємною частиною цього договору є додаток № 1 Специфікація до договору про закупівлю товару в умовах воєнного стану, на 1 аркуші (п. 13.1 договору).

У специфікації до договору про закупівлю товарів в умовах воєнного стану (підписаної уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками) сторони узгодили найменування предмету закупівлі - масло вершкове 72,5 % (код ДК 15330000-2) в кількості 5 000,00 кг, ціна за одиницю з ПДВ - 336,00 грн, загальна вартість з урахуванням усіх податків та зборів в т.ч. ПДВ - 1 680 000,00 грн.

Як стверджує позивач, 18.11.2024 ним було направлено на адресу відповідача заяву (вих. №4007) щодо здійснення поставки масла вершкового - 4000 кг; протягом 7 (семи) календарних днів в термін до 25.11.2024 року доставити данні продукти на адресу в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , 33) (а. с. 11).

Позивач стверджує, що відповідач поставив вищезазначений товар з порушенням строків передачі, внаслідок чого порушив умови укладеного між сторонами договору. Вказане підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними:

- №3040 від 29.11.2024 року (масло вершкове 72,5 % у кількості 800 кг на суму 268 800,00 грн (з ПДВ);

- №3226 від 18.12.2024 року (масло вершкове 72,5 % у кількості 3 200 кг на суму 1 075 200,00 грн (з ПДВ).

З метою досудового врегулювання спору, 08.01.2025 року та 18.02.2025 року позивач направив відповідачеві претензії (вих. №70, вих. № 642), відповіді на які отримано не було. (а. с. 15 - 20).

З огляду на вказане позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 17 068,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до п. 5.1 договору поставка товару здійснюється партіями за письмовою заявкою замовника, направленою учаснику електронною поштою. Письмова заявка направляється замовником з електронної адреси замовника на електронну адресу Учасника ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді сканованого листа в pdf-форматі.

Одночасно замовник в телефонному режимі може повідомити учасника за телефоном про направлення йому письмової заявки на його електронну адресу.

Протягом 4-х годин з моменту отримання письмової заявки замовника на свою електронну адресу, учасник зобов`язаний направити на електронну адресу замовника письмове підтвердження у вигляді сканованого листа в pdf-форматі за підписом уповноваженої особи учасника про отримання письмової заявки замовника на поставку товару.

Сторони узгодили, що надсилання скан-копій листів в pdf-форматі за їх електронними адресами прирівнюється до обміну письмовими документами між сторонами.

Одержувачем товару та місцем поставки (передачі) товару є військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 (п. 5.2 договору).

Відвантаження товару здійснюється силами учасника у кількості, зазначеній у заявці замовника. Товар повинен бути поставлений замовнику протягом 3 (трьох) діб з дати отримання письмової заявки замовника (п. 5.3 договору).

Товар доставляється на склад замовника автомобільним транспортом за рахунок учасника у відповідності з визначеними правилами транспортування товару (п. 5.4 договору).

Судом встановлено, що позивач склав відповідно до умов договору Заявку вих. № 4007 від 18.11.2024 року на поставку відповідачем товару (масло вершкове 4000 кг) (а. с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що товар був поставлений 29.11.2024 у кількості 800 кг відповідно до видаткової накладної №3040 та 18.12.2024 року у кількості 3 200,00 кг відповідно до видаткової накладної №3226 (підписані та скріплені печатками сторін) (а. с. 12, 13), а отже відповідач порушив умови договору щодо строку поставки товару.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За порушення строків передачі товару з учасника стягується пеня розмірі 0,1 (одна десята) відсотка вартості товару, з якої допущено прострочення передачі за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів або за відмову від передачі товару з учасника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. Пеня, що передбачена даним пунктом договору, нараховується протягом усього строку прострочення без будь-яких обмежень строків нарахування (п. 7.3 договору).

Оскільки мало місце прострочення строків поставки товару, визначених заявкою позивача №4007 від 18.11.2024 року, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 17 068,80 грн пені (за обґрунтованими розрахунками позивача, де вказано період прострочення 26.11.2024 - 28.11.2024 непоставленого товару вартістю 1 008 000,00 грн та період прострочення 29.11.2024 - 17.12.2024 непоставленого товару вартістю 739 200,00 грн), оскільки вони є правомірним, обґрунтованим та доведеним.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСПОЛІН ПЛЮС" (вул. Героїв Азову, 17, прим. 2, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 17 068,80 грн пені та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 30.07.2025 р. (після виходу судді з відпустки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко