ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1296/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк", м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", м. Харків , 2. ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення 5019211,29 грн.
за участю представників:

позивача - Дубровська Г.В.

відповідача 1 - не з`явився

відповідача 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ОТП Банк" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків", 2. ОСОБА_1 (відповідачі) про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року у загальному розмірі 5329292,84 грн., яка складається з: 4900000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 429292,84 грн. - сума заборгованості по відсоткам станом на 19.03.2025. Також, позивач просить суд покласти на відповідачів 1,2 судові витрати - судовий збір у розмірі 63951,51 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що в забезпечення Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 (відповідач 2) було укладено Договір поруки № SR 24-229/700 від 28 березня 2024 року, предметом якого є надання поруки відповідачем 2 за виконання зобов`язань відповідача 1, які випливають з кредитного договору. В порушення відповідних умов кредитного договору та приписів законодавства відповідач 1 не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив інші платежі. Таким чином, з огляду на положення ст.ст. 543, 554 ЦК України позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року у загальному розмірі 5329292,84 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач 04.07.2025 за вх. № 15767 подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із частковим погашенням заборгованості. Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року у загальному розмірі 5019211,29 грн., яка складається з: 4900000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 119211,29 грн. - сума заборгованості по процентам нарахованим станом на 19.03.2025. Також, позивач просить суд покласти на відповідачів 1,2 судові витрати - судовий збір у розмірі 60230,54 грн. та повернути позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 3720,97 грн.

Ухвалою суду від 07.07.2025 заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду та постановлено розглядати справу з її урахуванням.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

02.06.2025 (вх. № 13119) до суду від відповідача (ТОВ "Агрозахист Харків") надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 вказує, що з метою забезпечення договору про надання Банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28.03.2024р. було укладено Договір поруки № SR 24-229/700 від «28» березня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (надалі - «Поручитель» або «Відповідач 2»). Зазначає, що відповідний договір поруки ОСОБА_1 не підписувався, отже на відповідача ОСОБА_1 була покладена відповідальність без наявності згоди на це з боку ОСОБА_1 . Із наданих позивачем документів не вбачається за можливе встановити дійсний розмір заборгованості відповідача 1 перед позивачем. Також, відповідач 1 зазначає, що позивач, звертаючись із позовом про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів без застосування такого способу забезпечення своїх вимог, як реалізація іпотечного та заставного майна, що було передано кредитору з метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань, діє недобросовісно, створюючи для поручителів непосильну для погашення суму заборгованості, фактично непропорційно зменшуючи відповідальність боржника. Відповідач не отримував від позивача повідомлення про порушення зобов`язання із вимогою та змістом зобов`язання перед позивачем, а, отже, відповідач не мав реальної можливості його виконати. При цьому строк повернення кредиту за кредитним договором станом на дату порушення відповідачем основного зобов`язання у повному обсязі ще не настав. Окрім того, відповідач 1 просить суд врахувати наявність форс-мажорних обставин, а саме неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором внаслідок припинення здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з повномасштабною військовою агресією РФ проти України.

16.06.2025 (вх. № 14180) до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відзив відповідача 1 містить твердження, що Договір поруки № SR 24-229/700 від «28» березня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 нею не підписувався. Втім, позивач вказує, що відповідач 1 не надає жодних доказів, щодо цих обставин. При цьому відповідач 1, що є позичальником по Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року, не ставить під сумнів підпис ОСОБА_1 як директора позичальника, що підписала цей договір одночасно з договором поруки. Позивач констатує, що за відсутності одночасного підписання цих договорів, видачі кредиту б просто не було та, за необхідності, може забезпечити надання пояснень співробітниками, що супроводжували підписання цих договорів та можуть підтвердити факт підписання договору поруки ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що Відповідач 1 не посилається на жодну законодавчу норму яка б вимагала від банку вчиняти дії по реалізації заставного майна до звернення до суду до позичальника та поручителя. У позовній заяві Позивач вказував, що законом не встановлено обов`язкового досудового порядку урегулювання цієї категорії спорів. Проте, повідомив суд, що 31.03.2025 р. АТ «ОТП Банк» направив Досудову вимогу вих. № 73-3-2/334 від 26.03.2025 р. на адресу Відповідача 1 (трекінг 131), якою вимагав погасити заборгованість за Кредитним договором, що заявлена у цій позовній заяві, протягом 7 (семи) Банківських днів з дня пред`явлення Банком. Вказана вимога виконана не була. Так, умовами кредитного договору передбачено, що строк на виконання вимоги Банку починає облік саме з дати її направлення. Проте, як вбачається з трекінгу відстеження поштового відправлення, що додано до позову, вимога банку була вручена Відповідачу 1 03.04.2025, що спростовує доводи Відповідача 1 у цій частині. До того ж, щодо строку виконання боргових зобов`язано необхідно брати до уваги також умови кредитного договору, відповідно до якого є графік погашення боргових зобов`язань, згідно якого банківська послуга мала бути повернута ще 20.02.2025.

Щодо неможливості виконання зобов`язань за кредитним договором внаслідок припинення здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України позивач зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

24.07.2025 в судовому засіданні присутній представник позивача позов підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачі правом на участь представників у судовому засіданні 24.07.2025 не скористалися, причину неявки не повідомили. Про місце, дату та час проведення судових засідань відповідачі повідомлялися належним чином, відповідно до ст.ст. 120, 121 ГПК України, що підтверджується довідками про доставлення ухвал суду до електронного кабінету відповідачів в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами та документами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

28.03.2024 року між ТОВ "АГРОЗАХИСТ ХАРКІВ" (37875888) (надалі - «Позичальник», «Відповідач «1) та Акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі -«Позивач», «Банк») був укладений Договір про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 (надалі - «Кредитний договір»).

30.09.2024 року між сторонами було укладено Договір про зміну №1 до Кредитного договору.

20.11.2024 року між сторонами було укладено Договір про зміну №2 до Кредитного договору.

20.12.2024 року між сторонами було укладено Договір про зміну №3 до Кредитного договору.

Вказані зміни на підставі ч. 3. ст. 207 та ст. 627 Цивільного кодексу України підписані сторонами в електронному вигляді із застосуванням кваліфікованого електронного підпису (кваліфікованої електронної печатки) або удосконаленого електронного підпису (удосконаленої електронної печатки).

Можливість укладення договорів зміну до Кредитного договору у електронному вигляді погоджена сторонами відповідно до п. 16 Кредитного договору.

У відповідності до п. 1 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Банківську послугу Клієнту відповідно до положень Кредитного договору.

Згідно до п. 1.1.1. Кредитного договору вид Банківської послуги - Кредитна лінія.

Відповідно до п.1.1.2. Кредитного договору, ліміт Банківської послуги становить 5000000,00 (п`ять мільйонів) гривень.

Відповідно до п. 1.1.3. цільове призначення Банківської послуги: фінансування оборотного капіталу ММСП, який провадить господарську діяльність в зоні високого воєнного ризику.

Відповідно до п. 1.1.4. (у редакції договору № 1 від 30 вересня 2024 року про внесення змін до Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2) визначено дату припинення чинності Лімітом Банківської послуги - « 22» вересня 2025 року.

Пунктом 6 Кредитного договору передбачено, Банк здійснює надання кожної Банківської послуги Клієнту відповідно до Заяви про надання Банківської послуги, яка кожного разу надається Клієнтом Банку в письмовому вигляді. Клієнт надає Банку Заяву про надання Банківської послуги, щонайменше за 3 (три) Банківські дні до передбачуваної Клієнтом дати надання Банківської послуги.

Кожного разу, при наданні Клієнтом Банку Заяви про надання Банківської послуги, при зміні умов надання Банківської послуги, Банк перераховує заборгованість Клієнта перед Банком за Договором. У випадку, якщо за результатами такого перерахування загальна сума заборгованості Клієнта (як тієї, що вже існує на момент перерахування, так і тієї, що може виникнути при прийнятті Банком до виконання отриманої від Клієнта Заяви про надання Банківської послуги) перед Банком за Договором перевищить Генеральний ліміт та/або Ліміт Банківської послуги, Банк має право не приймати до виконання таку Заяву про надання Банківської послуги.

Після отримання будь-яка Заява про надання Банківської послуги розглядається Банком, і, якщо Банк погодився її виконати, вона має бути виконана згідно з умовами, зазначеними в такій Заяві про надання Банківської послуги. За обставини, що Банк погоджується надати Клієнту Банківську послугу відповідно до наданої Клієнтом Банку Заяви про надання Банківської послуги, Банк направляє Клієнту копію (або оригінал, якщо надавалось декілька примірників) Заяви про надання Банківської послуги відносно такої Банківської послуги, засвідчену відбитком штампу та підписом відповідального співробітника Банку та/або відбитком печатки та підписами уповноважених осіб Банку. Після надання Банку Заяви про надання Банківської послуги, Клієнт зобов`язаний виконувати Боргові зобов`язання, що виникають у зв`язку з наданням Банком Банківської послуги, зазначеної в такій Заяві про надання Банківської послуги.

Відповідно до вказаних вище пунктів договору, Банк надав кошти на підставі наступних кредитних заявок та меморіальних ордерів:

- 5000000,00 грн - згідно кредитної заявки № 1 від 29.03.2024 (зі змінами) та меморіального ордеру № 37119928 від 29.03.2024.

Згідно п. 11 Кредитного договору Клієнт зобов`язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати Боргові зобов`язання у відповідності до положень Договору.

Згідно п. 5 Кредитного договору встановлено, що Банк здійснює надання Банківських послуг за плату, що має сплачуватися Клієнтом Банку в порядку та на умовах Договору виключно в безготівковій формі. Видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода. Розмір плати визначається Сторонами в Договорі. Залежно від Банківської послуги проценти можуть розраховуватися від розміру Боргових зобов`язань, їх частини або будь-якої іншої суми, що погоджена Сторонами та/або відома Сторонам, оскільки є загальнодоступною (загальновідомою).

База нарахування Банківської послуги становить 365 днів.

Розрахунок та нарахування процентів здійснюється на щоденній основі. Проценти щодо такої банківської послуги як Кредит та/або Кредитна лінія, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється Клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховані станом на День нарахування процентів, повинні сплачуватися Клієнтом Банку протягом 1 (першого) банківського дня наступного за таки Днем нарахування процентів. При цьому дата здійснення платежу щодо сплати процентів припадає на не Банківський день, Платіж здійснюється в 1 (перший) Банківський день, наступний за таким Банківським днем.

Відповідно до п. 1.1.6. Кредитного договору (з урахуванням внесених змін) стандартний розмір процентної ставки - змінювана процентна ставка (до якої відносяться Базова процентна ставка/компенсаційна процентна ставка).

Відповідно до п. 1.1.6.1. Договору (з урахуванням внесених змін) стандартний розмір Базової процентної ставки: Індекс UIRD (3 міс.) + 4,0% річних;

Крім того, в забезпечення договору про надання Банківських послуг №СR 24-57/700-2 від 28.03.2024 був укладений Договір поруки № SR 24-229/700 від 28.03.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (надалі - «Поручитель» або «Відповідач 2»).

У відповідності до п.2 Договору поруки, в силу поруки, створеної відповідно до умов Договору поруки, Поручитель поручається перед Банком за виконання клієнтом боргових зобов`язань. Поручитель відповідає перед Банком за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) боргових зобов`язань клієнтом. Порукою забезпечується виконання боргових зобов`язань у повному обсязі Порука та солідарний обов`язок Поручителя перед Банком виникають з моменту укладення договору поруки та є чинними протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов`язань.

Згідно п. 3 Договору поруки, клієнт та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і клієнт, в таких же порядку та строках, що і клієнт.

У позові позивач зазначає, що позичальник порушив умови Кредитного договору та не сплатив належні до сплати суми Кредиту та відсотків. Заборгованість відповідача становить 4900000, 00 грн - сума заборгованості за кредитом. Також у зв`язку із частковим погашенням заборгованості, що відбулося внаслідок отримання коштів в рамках Програми державної підтримки у вигляді компенсації процентів у порядку передбаченому п. 5.2. Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року сума заборгованості відповідача 1 за процентами, що були заявлені до стягнення, зменшилася. Так, було частково погашено заборгованість за процентами у наступні дати та сумах: 28.03.2025 - 77815,20 грн, 28.03.2025 - 33264,98 грн, 29.04.2025 - 25252,83 грн, 29.04.2025 - 23045,05 грн, 02.05.2025 - 33500,14 грн, 02.05.2025 - 12138,65 грн, 02.06.2025 - 45756,23 грн, 02.06.2025 - 41013,76 грн, 27.06.2025 -18294,71 грн. Отже, сума заборгованості за процентами становить 119211,29 грн. Загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 5019211,29 грн.

31.03.2025 позивач АТ «ОТП Банк» направив Досудову вимогу вих. № 73-3-/334 від 26.03.2025 на адресу відповідача 1 (трекінг 131), якою вимагав погасити заборгованість за Кредитним договором, що заявлена у цій позовній заяві, протягом 7 (семи) Банківських днів з дня пред`явлення Банком. Вказана вимога виконана не була.

31.03.2024 позивачем на адресу відповідача 2 було направлення Повідомлення про порушення вих. № 73-3-2/333 від 26.03.2025 р. (трекінг 140), яким позивач вимагав виконати порушене зобов`язання у триденний строк з моменту направлення Банком Поручителю цієї вимоги. Вказана вимога виконана не була.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредит це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України,)

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положеннями ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Відповідно до ст. ст. 610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями статті 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що взяті на себе у відповідності до умов договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28.03.2024 зобов`язання в частині повернення кредитних коштів (у порядку та строки, визначені договором) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" не виконало.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України при наявності солідарного зобов`язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.

Тому, з огляду на солідарний обов`язок боржника за основним зобов`язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо (правовий висновок у Постанові ВП ВС від 01.09.2020 по справі № 198/305/15-ц).

Згідно наведених позивачем у позовній заяві даних, долучених до матеріалів справи розрахунків, документів в їх обґрунтування, заборгованість відповідачів складає 5019211,29 грн.

Суд встановив що сума, яка входять до ціни позову, зокрема, прострочена заборгованість по основному кредиту відповідає фактичним обставинам справи, положенням чинного законодавства, укладеного договору, підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не були спростовані чи заперечені. Матеріалами справи підтверджується факт виконання кредитною установою-позивачем положень умов договору поруки в частині направлення письмової вимоги поручителю щодо невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором та необхідності вжиття останніми заходів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості. Доказів надання відповіді на вимогу або погашення заборгованості суду не надано. З огляду на викладені обставини, вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Водночас, судом відхиляються твердження відповідача 1, що Договір поруки № SR 24-229/700 від «28» березня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 нею не підписувався з огляду на те, що Відповідач 1, що є позичальником по Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року, не ставить під сумнів підпис ОСОБА_1 як директора позичальника, що підписала цей договір одночасно з цим договором поруки. Відповідач 1 не надає жодних доказів, щодо цих обставин.

Щодо тверджень відповідача 1 щодо неможливості на підставі наданих позивачем документів встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем суд зазначає, що відповідач 1 не наводить жодного контррозрахунку боргу чи певного платежу, що необхідно ретельно дослідити чи перевірити. У свою чергу позивачем надано всі необхідні первинні та зведені облікові документи на яких ґрунтується детальний розрахунок сум боргу.

Щодо звернення позивача без застосування такого способу забезпечення своїх вимог, як реалізація іпотечного та заставного майна, що було передано кредитору з метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань, та те, що позивач діє недобросовісно, створюючи для поручителів непосильну для погашення суму заборгованості, фактично непропорційно зменшуючи відповідальність боржника, суд зазначає, що відповідач 1 не посилається на жодну законодавчу норму яка б вимагала від банку вчиняти дії по реалізації заставного майна до звернення до суду до позичальника та поручителя.

Також, судом відхиляються заперечення відповідача 1, що він не отримував від позивача повідомлення про порушення зобов`язання із вимогою та змістом зобов`язання перед позивачем, а, отже, відповідач 1 не мав реальної можливості його виконати, та твердження, що строк повернення кредиту за кредитним договором станом на дату порушення відповідачем 1 основного зобов`язання у повному обсязі ще не настав з огляду на таке.

31.03.2025 позивачем направлена Досудова вимога вих. № 73-3-2/334 від 26.03.2025 р. на адресу відповідача 1 (трекінг 131), якою банк вимагав погасити заборгованість за Кредитним договором, що заявлена у цій позовній заяві, протягом 7 (семи) Банківських днів з дня пред`явлення Банком. Вказана вимога виконана не була. Так, умовами кредитного договору передбачено, що строк на виконання вимоги Банку починає облік саме з дати її направлення. Проте, як вбачається з трекінгу відстеження поштового відправлення, що додано до позову, вимога банку була вручена відповідачу 1 03.04.2025, що спростовує доводи відповідача 1 у цій частині. Умовами кредитного договору, відповідно до якого є графік погашення боргових зобов`язань, згідно з яким банківська послуга мала бути повернута 20.02.2025: період строку дії Договору (обидві дати включно) Доступний Ліміт Банківської послуги протягом відповідного періоду строку дії Договору з дати укладення Договору по «28» листопада 2024 року UAH 5 000 000,00; з «29» листопада 2024 року по «27» грудня 2024 року UAH 4 950 000,00; з «28» грудня 2024 року по «27» січня 2025 року UAH 4 900 000,00; з «28» січня 2025 року по «20» лютого 2025 року UAH 4 850 000,00; з «21» лютого 2025 року до Дати припинення чинності Лімітом Банківської послуги UAH 0,00.

Щодо наявності форс-мажорних обставин, а саме неможливість виконання зобов`язань за кредитним договором внаслідок припинення здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з повномасштабною військовою агресією РФ проти України, суд зазначає наступне.

Судова практика Верховного Суду сформувала чіткі позиції щодо форс-мажорних обставин та їх впливу на виконання договірних зобов`язань. Верховний Суд розглядав окремі питання, що стосуються форс-мажорних обставин, зокрема щодо того, хто має доводити наявність непереборної сили, що саме потрібно доводити, відсутності у форс-мажорних обставин автоматичної доказової сили, а також необхідності повідомлення іншої сторони про форс-мажор. У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності доведення не лише факту існування форс-мажорних обставин, а й їх прямого впливу на конкретний випадок виконання зобов`язання, враховуючи індивідуальний характер таких обставин.

Одним із основних висновків Верховного Суду є те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, тобто їх наявність не є автоматично визнаною підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань.

У постанові від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17 суд вказав, що сторона, яка посилається на форс-мажор як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не лише сам факт виникнення таких обставин, а й те, що вони мали надзвичайний і невідворотний характер саме для цього конкретного випадку.

Отже, тягар доказування покладається виключно на сторону, яка порушила зобов`язання, і вона має надати переконливі докази, що підтверджують як існування форс-мажору, так і його прямий вплив на неможливість виконання договору.

Ця позиція підкріплена й іншими рішеннями, зокрема постановою Великої Палати Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 910/7495/16, де зазначено, що форс-мажорні обставини характеризуються об`єктивною та абсолютною дією, непередбачуваністю, а також надзвичайністю і невідворотністю. Проте суд підкреслює, що ці ознаки необхідно розглядати в контексті конкретного договору та конкретних умов господарської діяльності сторін. Інакше кажучи, форс-мажор має персоніфікований характер, і його дія оцінюється індивідуально для кожного випадку.

Ці критерії є універсальними, однак їх застосування завжди потребує аналізу конкретної ситуації. Наприклад, у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 Верховний Суд додав важливе уточнення: між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язання має існувати прямий причинно-наслідковий зв`язок. Тобто сторона не може посилатися на форс-мажор, якщо невиконання зобов`язання сталося з інших причин, наприклад, через власну недбалість чи комерційні ризики, які вона мала передбачити та врахувати.

У постанові Касаційного господарського суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 зазначено, що суд має самостійно оцінити, чи є обставини, на які посилається сторона, дійсно надзвичайними і невідворотними, і чи справді вони унеможливили виконання зобов`язання. Таким чином, суд не обмежується лише формальним аналізом поданих документів, а здійснює всебічну оцінку всіх обставин справи.

Суд зауважує, що відповідні договори були укладені відповідачами вже у період повномасштабної військової агресією РФ проти України. Відповідачами не надано жодних доказів, що підтверджують настання обставин непереборної сили, їх тривалість та прямий причинно-наслідковий зв`язок із неможливістю виконання договорів.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України). Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову як обґрунтованого, підтвердженого матеріалами справи та не спростованого відповідачами.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати у справи слід покласти на відповідачів у рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (61098, м. Харків, вул. Кашуби, 10, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) суму заборгованості по Договору про надання банківських послуг №СR 24-157/700-2 від 28 березня 2024 року у загальному розмірі 5019211,29 грн., яка складається з: 4900000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 119211,29 грн. - сума заборгованості по процентам нарахованим станом на 19.03.2025.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (61098, м. Харків, вул. Кашуби, 10, ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) 30115,27 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) 30115,27 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Акціонерному товариству "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору у розмірі 3720,97 грн., про що постановити ухвалу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Акціонерне товариство "ОТП Банк" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Харків" (61098, м. Харків, вул. Кашуби, 10, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне рішення складено "04" серпня 2025 р.

Суддя А.М. Буракова

Справа № 922/1296/25