АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

04 серпня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5286/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 (складено та підписано 19.03.2025, суддя Демешин О.А.)

у справі №916/5286/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське агропромислове підприємство"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ

В провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/5286/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське агропромислове підприємство".

16.01.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" з конкурсними вимогами до боржника ТОВ "Українське агропромислове підприємство" в сумі 7 634 691,86 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5286/24 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське агропромислове підприємство» в сумі 1 759 425,71 гривень та судовий збір у розмірі 6 056,00 грн, відхилено вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське агропромислове підприємство» у сумі 5 875 266,15 гривень.

Південно-західним апеляційним господарським судом отримано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.03.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/5286/24 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5286/24 до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

Наразі судом апеляційної інстанції отримано матеріали справи №916/5286/24.

Розглянувши наявні матеріли справи та апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з питань банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Кодексу України з питань банкрутства ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положення частини другої статті 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Тобто, ухвала за результатами розгляду вимог окремого кредитора не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, в силу прямої вимоги закону.

Системне тлумачення пункту 17 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, частини першої статті 2, частини 2 статті 9, частини 2 і 3 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що ухвала суду, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора може бути оскаржена в апеляційному порядку лише разом із оскарженням ухвали суду, постановленої за результатами попереднього засідання, в частині конкретних вимог кредиторів.

Подібна правова позиція наведена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 24.09.2024 у cправі №917/1719/23, а також у постанові від 15.02.2024 у справі №914/791/23.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.02.2021 у справі №29/5005/6381/2011 висловив позицію про те, що процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Навпаки, відповідне обмеження має на меті забезпечити розгляд справи упродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.

З урахуванням викладеного, нормами чинного Кодексу України з процедур банкрутства встановлено неможливість оскарження ухвали, прийнятої судом за результатами розгляду вимог окремого кредитора, окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Однак, як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує ухвалу за результатами розгляду кредиторських вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до боржника, окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 визначено перелік визнаних та не визнаних вимог кредиторів до боржника, зокрема визнаними вимогами кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське агропромислове підприємство" є вимоги: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" в сумі 247 256,43 грн та 4 844,80 грн судового збору; 2) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" в сумі 1 759 425,71 грн та судовий збір у розмірі 6 056 грн. Не визнаними вимогами кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське агропромислове підприємство" є вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" в сумі 5 875 266,15 грн.

Отже, наразі судом вже проведеного попереднє засідання та за результатами його проведення винесено відповідну ухвалу від 18.03.2025, яка не оскаржується ОСОБА_1 разом з ухвалою від 18.03.2025 про визнання та відхилення вимог кредитора до боржника.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.06.2025 по справі №909/696/23, з огляду на таке.

Так, у вказаній справі, суд касаційної інстанцій встановив наступне:

« 54. З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі було відкрито Господарським судом Івано-Франківської області 30.08.2023, а постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.11.2023 визнано ТОВ "Західні енергетичні транзити" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

55. Також з матеріалів справи вбачається, що заява з грошовими вимогами ТОВ "Карпатенерготранс" надійшла до боржника надійшла через систему "Електронний кабінет" 07.01.2025, тобто не лише після закінчення 30-денного строку, встановленого частиною першою статті 45 КУзПБ, але й після завершення процедури розпорядження, визнання боржника банкрутом, майном та відкриття ліквідаційної процедури.

56. Реєстр вимог кредиторів у цій справі вже затверджений за результатами попереднього судового засідання ухвалою від 10.10.2023, а зазначена ухвала не лише не оскаржувалася та набрала законної сили 10.10.2023, але й не була змінена за наслідками ухвалення судового рішення про визнання грошових вимог ТОВ "Карпатенерготранс".

57. Колегія суддів звертає увагу, що Розділ IV. "Ліквідаційна процедура", положення якого також регулюють порядок розгляду кредиторських вимог, на відміну від Розділу II. "Розпорядження майном боржника", не містить статті, яка б передбачала проведення попереднього судового засідання, а також не містить посилання на статтю 47 КУзПБ.

58. З огляду на зазначене та перебування боржника в процедурі ліквідації, імперативне застосування частини другої статті 47 КУзПБ не є можливим, оскільки прямо не передбачене положеннями Розділу IV. "Ліквідаційна процедура".

59. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в цьому випадку апеляційний господарський суд, вирішуючи питання щодо прийнятності апеляційної скарги, не досліджував природу заявлених кредиторських вимог, а лише виходив з того, що такі вимоги були визначені місцевим судом як конкурсні.

60. Разом з тим, дослідження правової природи кредиторських вимог та їх подальше внесення до відповідної черги реєстру вимог кредиторів можливе лише після встановлення підстав та обставин їх виникнення, дослідження доказів, наданих на їх обґрунтування, що не є можливим на стадії відкриття провадження у справі».

Отже, у справі, яка переглядалась судом касаційної інстанції, ліквідаційну процедуру було введено постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.11.2023, а грошові вимоги було заявлені кредитором 07.01.2025. Оскаржувана ухвала про визнання таких грошових вимог прийнята 20.03.2025.

В свою чергу, у справі, яка є предметом даного апеляційного перегляду, ухвала про визнання грошових вимог кредитора, яку оскаржує апелянт, та ухвала попереднього засідання, прийняті 18.03.2025 під час перебування справи на стадії розпорядження майном. В той час, як постанова про визнання боржника банкрутом, та відповідно введення ліквідаційної процедури, прийнята судом першої інстанції 22.04.2025.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.06.2025 по справі №909/696/23 не є релевантними до справ №916/5286/24.

Пунктом 4 частини 5 статті 260 ГПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо, зокрема, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржується ухвала господарського суду, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора, яка відповідно до приписів абзацу другого частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства не може оскаржуватися окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5286/24, якою розглянуто вимоги окремого кредитора, підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.47, 113, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.234, 235, 255, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.03.2025 по справі №916/5286/24 повернути без розгляду заявнику разом з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.