ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 рокуСправа № 912/1392/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу № 912/1392/25

за позовом Кропивницької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ"

про стягнення 434 729,46 грн.

Без виклику сторін.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Кропивницької міської ради, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :16:103:0016 в м. Кропивницькому у розмірі 434 729,46 грн, з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставно збережені відповідачем кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером :16:103:0016 в м. Кропивницькому.

Ухвалою від 29.05.2025 господарський суд позовну заяву Кропивницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" про стягнення 434 729,46 грн залишив без руху.

30.05.2025 до господарського суду від Кропивницької міської ради надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/1392/25 за правилами спрощеного позовного провадження. Постановлено розгляд справи 912/1392/25 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами та розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи.

05.06.2025 до господарського суду надійшла заява Кропивницької міської ради від 05.06.2025, у якій позивач просить суд під час розгляду справи вважати правильною суму витрат, які позивач поніс і очікує понести в зв`язку із розглядом справ - 6 520,95 грн, що підтверджується платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи.

09.06.2025 до господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" від 09.06.2025, у якому відповідач просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог, а саме в частині щодо стягнення 272 929,78 грн.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що згідно підп. 288.5 та 288.5.1. Податкового кодексу України (в редакції станом час виникнення спірних відносин) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку. При цьому для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено розмір земельного податку не може бути більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки. Тобто для визначення розміру збитків суду необхідно встановити мінімальний розмір орендної плати, який передбачений законом - не менше розміру земельного податку, який встановлено на відповідній території. Будь-який інший розмір встановлений судом не відповідатиме вимогам закону, оскільки інший розмір орендної ставки може бути встановлений виключно договором оренди, а не судом. Рішенням сесії Кіровоградської міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" встановлено на території м. Кіровограда земельний податок згідно з додатком (який додано до позовної заяви). Згідно п. 5.1. Додатку до Рішення № 4416 ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено встановлюється у розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки, крім земельних ділянок зазначених в п. 5.3.-5.6 (зазначено ще менші розміри земельного податку). Враховуючи, викладене вище відповідач вважає, що суд позбавлений можливості встановлювати та застосовувати інші ставку для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, ніж ставку, яка згідно вимог Податкового кодексу України визначає мінімальних розмір орендної плати за землю. Таким чином розмір безпідставно збережених коштів, на переконання відповідача, становитиме 161 799,68 грн.

13.06.2025 до господарського суду надійшла відповідь на відзив Кропивницької міської ради від 13.06.2025, у якій позивач вважає правову позицію відповідача, що викладена у відзиві на позов від 09.06.2025 такою, що не відповідає нормам права, які регулюють спірні правовідносини.

В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначив про таке. Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підп. 14.1.72 п. 14.1 статті 14 ПК України). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Кропивницька міська рада вважає, що відповідач не вірно застосовує до себе відповідний пункт Додатку до Рішення № 4416. Відтак, у даному випадку, на переконання позивача необхідно застосувати п. 5.6. Додатку до Рішення № 4416 "Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення".

Також 16.06.2025 до господарського суду надійшли додаткові пояснення Кропивницької міської ради від 13.06.2025.

17.06.2025 до господарського суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" від 17.06.2025, у яких відповідач просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.01.2025 року № 410559223 власником комплексу будівель за адресою: м. Кропивницький, вул. Грузовий двір (перейменовано у Вантажний Двір згідно Рішення Кропивницької міської ради № 1837 від 27.02.2024 року), буд. 13, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :16:103:0016 в період з 15.12.2016 по 06.03.2024 було Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" (а.с. 48-49).

Вказана земельна ділянка належить до земель комунальної власності, право на розпорядження якою реалізується Кропивницькою міською радою.

На момент набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, земельна ділянка знаходилась в оренді попереднього власника на підставі договору оренди землі від 05.10.20210 № 236.

Ураховуючи умови розділу 3 "Строк дії договору" Договору та беручи до уваги, що договір оренди землі зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Кіровограді Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 березня 2011 року за № 00036, з 18 березня 2021 року договір припинено в зв`язку із закінченням строку його дії.

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.06.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :16:103:0016 становить 7 758 785,40 грн (а.с. 53).

Серед іншого позов обґрунтовано посиланням на преюдиційні факти, встановлені у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2022 у справі № 912/877/22, яке набрало законної сили 08.11.2022. Згідно вказаного рішення позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" на користь Кропивницької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: :16:103:0016 по вул. Грузовий Двір, 13 в місті Кропивницькому, за період з 18.03.2021 до 30.06.2022, у розмірі 283 047,83 грн, а також 4 245,72 грн судового збору.

Враховуючи наведені обставини, позивачем нараховано до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю:

- за період з 01.07.2022 до 31.12.2022 в загальному розмірі 116 381,78 грн;

- за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 в загальному розмірі 267 678,10 грн;

- за період з 01.01.2024 до 05.03.2024 в загальному розмірі 50 669,58 грн.

У зв`язку з несплатою боргу за Договором позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи даний спір, господарський суд враховує наступне.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), з посиланням на яку заявлено позовні вимоги, передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Статтею 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) унормовано, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 288 ПК України земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди; Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки, у тому числі, які розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Згідно ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У ст. 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

За положеннями ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частиною 1 ст. 93 та ст. 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно зі ст. 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Приписами ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 120 ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до ч. 1-2, 4, 6 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Таким чином, положення ст. 120, 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований.

У разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України. Наведений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

За правилами ч. 1, 3-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується, що власником комплексу будівель за адресою: м. Кропивницький, вул. Грузовий двір (перейменовано у Вантажний Двір згідно Рішення Кропивницької міської ради № 1837 від 27.02.2024 року), буд. 13, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :16:103:0016, у період з 15.12.2016 до 06.03.2024 було Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ".

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" було фактичним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером :16:103:0016 у м. Кропивницькому, а тому у нього виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою, а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.

Як вже зазначено, ст. 120 ЗК України в редакції, яка діяла на момент набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, передбачала перехід права користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2022 № 912/877/22 судом було встановлено закінчення строку дії договору оренди землі № 1236 від 05.10.2010 з 18.03.2021. Таким чином, з 18.03.2021 відповідач використовував земельну ділянку за кадастровим номером :16:103:0016 без відповідного оформлення на неї документів на право користування.

Відповідач не був власником земельної ділянки та не міг набувати право постійного користування землею в силу законодавчо встановленого ст. 92 Земельного кодексу України обмеження осіб, які можуть бути постійними користувачами земельних ділянок.

За вказаних обставин суд вважає обґрунтованими доводи позивача стосовного того, що в даному випадку відповідач міг набути право користування на земельну ділянку на умовах оренди, а тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю є орендна плата.

Підпунктом 288.5.1. ПК України, який є чинним в період користування відповідачем земельною ділянкою без оформлених документів, встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Згідно зі ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 5.6. додатку до рішення Кіровоградської міської ради № 4416 від 14.07.2015 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3-5.5 цього положення.

За наявними в матеріалах справи доказами, згідно рішення Міської ради міста Кропивницького від 12.07.2018 № 1750 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кропивницького. Вказане рішення опубліковано в газеті Кіровоградської міської ради "Вечірня газета" 13.07.2018. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13.06.2022, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :16:103:0016 становить 7 758 785,40 грн.

Господарський суд ураховує, що чинне земельне законодавство, у тому числі ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, результатом нормативної грошової оцінки земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), яка надається відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так і за попередній період за умови, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена та не зазнала змін у цей період.

Відповідно до ст. 289.1 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Пунктом 289.2. наведеної норми встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

За нормами Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться щодо розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст. 18); за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація (ст. 20).

За інформацією, розміщеною на вебсайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) - 1,15, а за 2023 такий коефіцієнт становить 1,051.

З урахуванням наведених положень, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 434 729,46 грн, як безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю:

- за період з 01.07.2022 до 31.12.2022 в загальному розмірі 116 381,78 грн;

- за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 в загальному розмірі 267 678,10 грн;

- за період з 01.01.2024 до 05.03.2024 в загальному розмірі 50 669,58 грн.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає про наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

До зазначеного висновку неодноразово приходив Верховний суд, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 червня 2020 року по справі № 922/2417/19.

Відповідач у відзиві посилається на п. 5.1. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" (..."Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено ст. 92 ЗК України, встановлюється в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення...").

Суд повторно зазначає, що відповідач не був власником земельної ділянки, а також не є юридичною особою державної чи комунальної форми власності, коло яких визначено ст. 92 ЗК України.

Вказана норма не може бути застосована до нього, так як земельна ділянка не перебувала у власності чи у постійному користуванні відповідача.

Відтак, позивачем у даному випадку вірно застосовано п. 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду"(..."Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному п. 5.3 - 5.5 цього Положення"...).

Відповідно до п. 284.1. ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Пунктом 5.6. додатку до Рішення Кіровоградської міської ради від 14.07.2015 № 4416 "Про затвердження ставок земельного податку по місту Кіровограду" встановлено ставку плати за землю відповідної категорії у розмірі 3%. Тому суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування ставки 1% для розрахунку розміру заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: :16:103:0016 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у даній справі.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" (03061, м. Київ, вул. Бакуніна, буд. 3; ) на користь Кропивницької міської ради (25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41; ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером: :16:103:0016 по вул. Вантажний Двір, 13 в місті Кропивницькому у розмірі 434 729,46 грн, а також судовий збір у розмірі 6 520,94 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Кропивницькій міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю "ВТОРСТАЛЬМЕТ" до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Повне рішення складено 30.07.2025.

Суддя О.Л. Бестаченко