ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"24" липня 2025 р. Справа № 924/454/25

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Кучеревич М.А., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", м. Київ

до Приватного підприємства "ГВМ-Агро", с. Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області

про стягнення 1 187 826,73грн

Представники сторін:

від позивача: Картавенко О.В. - згідно ордеру серії АА №1573166 від 30.04.2025 (в режимі відеоконференції (поза межами суду));

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

30.04.2025 до Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", м. Київ до Приватного підприємства "ГВМ-Агро", с. Іванівка Ярмолинецького району Хмельницької області про стягнення 1 187 826,73грн, з яких: 795 285,52грн - заборгованість зі сплати 24% річних (п.2.7. договору) та 288 519,88грн - інфляційні втрати за період з 05.01.2023 по 24.04.2025; 20 206,62грн - 3% річних та 83 816,71грн - інфляційні втрати за період з 26.01.2024 по 24.04.2025, що нараховані на суму боргу згідно рішення суду області від 30.10.2023 по справі №924/262/23.

Ухвалою від 05.05.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/454/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 10.06.2025 суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою, відповідно до ст. 185 ГПК України, закрив підготовче засідання, призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг", м.Київ у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021 та невиконання рішення суду від 30.10.2023 по справі №924/262/23 згідно з яким було стягнуто з ПП „ГВМ-Агро заборгованість 1 981 255,72грн. Вказує, що нарахування 24% річних та інфляційних втрат на прострочену суму заборгованості здійснено за період під час розгляду судом справи №924/262/23, тобто з 05.01.2023 по 24.04.2025, а нарахування 3% річних і інфляційних втрат передбачених статтею 625 ЦК України на решту суми, що підлягала стягненню за рішенням суду області від 30.10.2023 по справі №924/262/23, здійснено за період з 26.01.2024 по 24.04.2025 року.

Відповідач не скористався правом участі свого представника в розгляді справи, письмового відзиву на позов не подав, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v Spain).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство „ГВМ-Агро зареєстроване в реєстрі 27.04.2012, за адресою: 29000, м. Хмельницький, пр-т Миру, буд. 60/5, кв. 79; .

26.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (надалі - Лізингодавець) та Приватним підприємством "ГВМ-Агро" (надалі - Лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № 210826-2/ФЛ-Ю-А (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 4 Договору об`єктом лізингу є автомобіль Меrcedes-Benz GLE, загальна вартість якого з ПДВ становить 3 019 117,56 грн, детальний опис визначений у додатку "Специфікація".

Згідно з пунктом 5 Договору строк лізингу становив 28 місяців; максимальний термін передачі, з урахування положень додатку "Загальні умови": 30.09.2021; місце передачі: м. Хмельницький, просп. Миру, буд. 102; мінімальний строк для дострокового придбання (з дати передачі): 17 місяців; адреса базування: Хмельниька обл., Ярмолинецький р-н, с. Іванівка, вул.Шевченка, буд.62.

Пунктом 2.1.7 Загальних умов визначено, що число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається сторонами згідно з пунктом 2.1.7.1 Загальних умов.

Пунктом 2.7 Загальних умов визначено, що у разі, якщо Лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 24% річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу, у зв`язку з чим розмір винагороди (комісії) Лізингодавцю за отриманий в лізинг Об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

В пункті 6.1 Загальних умов визначено, що Лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити умови Договору у визначених сторонами випадках, зокрема, несплати Лізингоодержувачем лізингових платежів (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в Договорі (пункт 6.1.1).

Підпунктом 6.6.1 Загальних умов передбачено, що Лізингодавець надсилає Лізингоодержувачу повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) та вилучення Об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі Лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання Договору (зобов`язань за Договором) щодо повернення Лізингоодержувачем Об`єкта лізингу є місцезнаходження Лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення Об`єкта лізингу, повернути Об`єкт лізингу Лізингодавцю. Незалежно від цього Лізингодавець має право самостійно вилучити Об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) Об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів Лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на Лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня наступного за днем відправлення Лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Згідно з пунктом 6.6.4 Загальних умов вилучення Об`єкта лізингу, припинення або розірвання Договору не звільняє Лізингоодержувача від сплати всіх нарахованих та несплачених платежів, передбачених Договором, крім випадків, коли одностороння відмова від Договору або його розірвання здійснюються до моменту передачі Об`єкта лізингу Лізингоодержувачу.

У пункті 6.7 Загальних умов сторони погодили, що Лізингодавець має право стягнути з Лізингоодержувача заборгованість зі сплати лізингових платежів на дату розірвання Договору, а також збитки, неустойку (штраф, пеню), інші витрати, у тому числі понесені Лізингодавцем у зв`язку з вчиненням виконавчого напису нотаріусом (якщо такий здійснювався).

В Договорі сторонами також було передбачено, що всі додатки та додаткові угоди до Договору є невід`ємними його частинами.

Одночасно з укладенням Договору, сторонами складено та підписано додатки до нього, а саме: "Загальні умови договору" (надалі - Загальні умови), "Графік сплати лізингових платежів" (надалі - Графік сплати), "Специфікація", "Страхування", "Технічний асістанс", "Довідка (типова форма) про стан об`єкта лізингу та фактичну адресу базування (зберігання)", "Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на об`єкт лізингу (зразок)", "Поняття нормального зносу".

24 січня 2023 року Лізингодавцем було вилучено у Лізингоодержувача Об`єкт лізингу на підставі пункту 6.6.1 Загальних умов, що підтверджується актом прийому-передачі предмета лізингу за Договором.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.10.2023 у справі №924/262/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2024, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Приватного підприємства "ГВМ-Агро" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в сумі 1 981 255,72 грн було задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "ГВМ-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" 1 439 877,06грн - простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 201 887,69грн - пені, 96 905,50грн -24% річних, 21 820,77грн - інфляційних втрат, 120 764,70грн - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, 100 000,00грн - штрафу за неповернення об`єкта лізингу, 29 718,84грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції та постанови судів апеляційної та касаційної інстанцій мотивовано тим, що:

Лізингодавець належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та передав в користування Лізингоодержувачу Об`єкт лізингу на підставі підписаного 31 серпня 2021 року сторонами акта прийому-передачі майна. Натомість, Лізингоодержувач, у порушення умов Договору, зобов`язання щодо сплати щомісячних лізингових платежів виконав частково, внаслідок чого у останнього в період з 21 жовтня 2022 року по 03 січня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 1 439 877,06 грн;

Лізингоодержувач, всупереч пункту 5.2.1 Загальних умов жодного разу не повідомляв Лізингодавця про стан та місцезнаходження Об`єкта лізингу, чим порушив взяті на себе зобов`язання за Договором;

23 грудня 2022 року Лізингодавець звернувся до Лізингоодержувача з повідомленням №3326, в якому повідомив про розірвання (відмову від) Договору, та вимагав в строк до 03.01.2023 включно повернути Об`єкт лізингу. Однак всупереч приписам Закону України "Про фінансовий лізинг" та пункту 6.6.1 Загальних умов Об`єкт лізингу у визначений в повідомленні строк до 03.01.2023 повернутий не був.

На виконання рішення суду області від 30.10.2023 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 по справі №924/262/23 було видано наказ від 21.02.2024.

08.04.2024 згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області відкрито виконавче провадження ВП №74685381 щодо виконання наказу №924/262/23 від 21.02.2024.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору фінансового лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021 та невиконанням рішення суду від 30.10.2023 по справі №924/262/23, згідно з яким було стягнуто з ПП „ГВМ-Агро заборгованість 1 981 255,72грн, позивач заявив до стягнення з відповідача 1 187 826,73грн, з яких:

795 285,52грн - заборгованість зі сплати 24% річних (п.2.7. договору) за період під час розгляду судом справи №924/262/23, тобто з 05.01.2023 по 24.04.2025 та 288 519,88грн - інфляційні втрати за період з 05.01.2023 по 24.04.2025, нараховані на суму 1 439 877,06грн основної заборгованості згідно договору лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021;

20 206,62грн - 3% річних та 83 816,71грн - інфляційні втрати за період з 26.01.2024 по 24.04.2025, що нараховані на суму боргу 541 378,66грн (1 981 255,72грн (стягнуто по справі №924/262/23) - 1 439 877,06грн (основна заборгованість згідно договору лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021)).

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст.73 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26 серпня 2021 року.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.10.2023 у справі №924/262/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2024, з Приватного підприємства "ГВМ-Агро" було стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" заборгованість та штрафні санкції в сумі 1 981 255,72грн, а саме: 1 439 877,06грн - простроченої заборгованості за лізинговими платежами, 201 887,69грн - пені, 96 905,50грн - 24% річних, 21 820,77грн - інфляційних втрат, 120 764,70грн - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, 100 000,00грн - штрафу за неповернення об`єкта лізингу, 29 718,84грн витрат по сплаті судового збору.

Як встановлено судами всіх інстанцій по справі №924/262/23, відповідач, в порушення умов договору лізингу, зобов`язання щодо сплати щомісячних лізингових платежів виконав частково, внаслідок чого у останнього в період з 21 жовтня 2022 року по 03 січня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 1 439 877,06грн.

Крім того, судами було висновано, що 23.12.2022 ТОВ "Бест Лізинг" звернулось до ПП "ГВМ-Агро" з повідомленням №3326, в якому повідомило про розірвання договору, укладеного між ПП "ГВМ-Агро" та ТОВ "Бест Лізинг", та вимагало в строк до 03.01.2023 включно повернути ТОВ "Бест Лізинг" за адресою: 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17, отримане за договором майно - об`єкт лізингу.

Суди у справі №924/262/23, враховуючи умови договору та повідомлення №3326 від 23.12.2023 позивача про розірвання договору фінансового лізингу, дійшли висновку, що договір фінансового лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021 є припиненим.

За умовами ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищенаведені факти вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

Судом враховано, що згідно п.6.6.1 Загальних умов Договору, відповідач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня наступного за днем відправлення позивачем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

З огляду на вищевикладене, враховуючи підтвердження судами по справі №924/262/23, що 23.12.2022 позивач звернувся до ПП "ГВМ-Агро" з повідомленням №3326 про розірвання договору фінансового лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021, зважаючи на сплив шести робочих днів (у період дії воєнного стану стаття 73 КЗпП (щодо святкових і неробочих днів) не застосовується, тому святкові/неробочі дні стають звичайними робочими днями), суд дійшов висновку, що договір лізингу є розірваним 03.01.2023.

Відповідно до положень ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частиною 3 ст.653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що договірна відповідальність (санкції) підлягають нарахуванню за весь період прострочення до дати розірвання договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.02.2025 по справі №904/3385/24.

Оскільки нарахування річних в розмірі 24% було передбачено п.2.7 договору, суд вважає даний пункт припиненим 03.01.2023 у зв`язку із розірванням договору лізингу.

Водночас, згідно із частиною 2 статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, сума основної заборгованості в розмірі 1 439 877,06грн, яка була нарахована за період з 21.10.2022 по 03.01.2023 та стягнута на підставі судового рішення по справі №924/262/23, що набрало законної сили 25.01.2024, відповідачем сплачена не була.

Суд також враховує, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає правомірним нарахування річних у розмірі 3% та інфляційних втрат, згідно ст.625 ЦК України, за визначені позивачем у розрахунку періоди (05.01.2023-24.04.2025) на суму основної заборгованості в розмірі 1 439 877,06грн, що становить 99 410,69грн - 3% річних та 288 519,88грн - інфляційних втрат відповідно (перерахунок здійснено за допомогою системи „Законодавство).

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу 541 378,66грн (1 981 255,72грн (стягнуто по справі №924/262/23) - 1 439 877,06грн (основна заборгованість згідно договору лізингу №210826-2/ФЛ-Ю-А від 26.08.2021)), яка підлягала стягненню за рішенням суду області від 30.10.2023 по справі №924/262/23 (набрало законної сили 25.01.2024), суд, проаналізувавши наданий позивачем розрахунок (за допомогою системи "Законодавство") 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, встановив, що позивачем їх заявлено обґрунтовано за визначені ним у розрахунку періоди (26.01.2024-24.04.2025), а зазначені суми є арифметично вірними та підлягають задоволенню в розмірі 20 204,62грн - 3% річних та 83 816,71грн - інфляційних втрат.

При здійсненні перерахунку інфляційних втрат, судом також враховано правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

За змістом ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд звертає увагу, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" підлягають задоволенню частково на суму 119 615,31грн - 3% річних (99 410,69грн+20 204,62грн), 372 336,59грн - інфляційних втрат (288 519,88грн+83 816,71грн). В решті позову належить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства ГВМ-Агро (32140, Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Іванівка, вул. Шевченка, буд. 62; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б; ) 119 615,31грн (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 31 коп.) 3% річних, 372 336,59грн (триста сімдесят дві тисячі триста тридцять шість гривень 59 коп.) інфляційних втрат, 5 903,97грн (п`ять тисяч дев`ятсот три гривні 97 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повне рішення складено 01.08.2025.

Суддя С.І. Крамар