УХВАЛА

про закриття провадження у справі

29.07.2025Справа № 910/2030/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Батій О. В., розглянувши господарську справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп»

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Стригунов О.М.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» (далі - ОСББ «ІП-2», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп» (далі - ТОВ «ЖК Сервіс Груп», відповідач) про зобов`язання передати документацію за актом приймання-передачі щодо багатоквартирного будинку № 11 по вул. Іоанна Павла ІІ у місті Києві.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що правління ОСББ «ІП-2» прийняло рішення про відмову від подальшого користування житлово-комунальними послугами, що надаються ТОВ «ЖК Сервіс Груп», проте, всупереч ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідач не виконав свого обов`язку щодо передачі позивачу технічної документації на будинок, що стало підставою для звернення з указаним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 вказана позовна заява була повернута заявнику без розгляду у зв`язку з невідповідністю довіреності представника позивача, виданої в порядку передоручення від 03.05.2024, положенням Цивільного кодексу України та Закону України "Про нотаріат".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 вищевказану ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 скасовано, позов передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 позовну заяву ОСББ «ІП-2» прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач (ТОВ «ЖК Сервіс Груп») надав відзив на позов, в якому заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 11.03.2023 він виконав зобов`язання з передачі позивачу технічної документації, що є предметом розгляду даної справи.

У відповіді на відзив позивач (ОСББ «ІП-2») подав заяву про відмову від позову, в якій просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору внаслідок задоволення позовних вимог відповідачем, а також просив стягнути з останнього судові витрати, зокрема, на правничу допомогу, понесені ним в суді першої інстанції - в сумі 32 865,00 грн та апеляційної інстанції - 14 000,00 грн.

Зі свого боку відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому вказав, що заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є суттєво завищеним, неспівмірним із обсягом розгляду справи, необґрунтованим та непропорційним, а тому вважав, що адекватною сумою витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції є 5 750,00 грн, щодо витрат на оплату правової допомоги в суді апеляційної інстанції - заперечив з підстав їх необґрунтованості.

У підготовчому засіданні, призначеному на 29.07.2025, представник «ІП-2» свою заяву підтримав, просив закрити провадження та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, відтак, суд вважав за можливе розглянути заяву позивача без участі представника ТОВ «ЖК Сервіс Груп».

Отже, розглянувши заяву позивача про відмову від позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач по справі має право відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд не приймає відмову позивача від позову, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Якщо відмову позивача від позову прийнято, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У даному випадку заява про відмову позивача від позову, викладена у відповіді на відзив, була подана представником позивача ОСББ «ІП-2», який має право на відмову від позову, підстав для неприйняття відмови позивача від позовної заяви судом не встановлено.

Згідно зі ст. 231 ГПК України якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом господарський суд закриває провадження у справі. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За таких обставин, оскільки відмова від позову є формою реалізації прав позивача, відповідна заява підписана його уповноваженим представником, при цьому порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб такою заявою не встановлено, суд приймає відмову ОСББ «ІП-2» від позову та закриває провадження у справі.

За змістом ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Ухвала суду про компенсацію судових витрат після закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду є судовим рішенням про розподіл судових витрат, яке приймається за наслідком розгляду відповідного клопотання учасника справи з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін. Зазначений правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

За змістом ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи відмову позивача від позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу за його клопотанням половину суми сплаченого судового збору платіжною інструкцією № від 04.02.2025 за подання позову з Державного бюджету, що становить 1 514,00 грн (3 028,00 грн/2). Інша частина судового збору у сумі 1 514,00 грн (50%) покладається на відповідача.

Крім того відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного суд покладає на відповідача також витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги (в сумі 2 422,40 грн.), питання про які не було вирішено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та які підлягають стягненню з ТОВ «ЖК Сервіс Груп» у зв`язку із задоволення апеляційної скарги позивача, що складає 2 422,40 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, заявлених в сумі 32 865,00 грн за розгляд справи у суді першої інстанції та в сумі 14 000,00 грн за розгляд апеляційної скарги, то суд керується ч. 8 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У даному випадку на підтвердження таких витрат заявник долучив наступні докази:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9763/10, видане Стригунову О.М.;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСББ «ІП-2» адвокатом Стригуновим серія АІ № 1918706 від 09.06.2025;

- договір про надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2025, укладений між адвокатом Стригуновим О.М. та ОСББ «ІП-2»;

- додаткову угоду № 2 від 19.05.2025 до вказаного договору, за якою вартість послуг адвоката складає 4 000,00 за одну годину витраченого часу;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 09.06.2025, згідно з яким загальна вартість наданої адвокатом правової допомоги (юридичних послуг) в суді першої інстанції склала 27 933,00 грн.

- рахунок на оплату від 09.06.2025 на суму 27 933,00 грн;

- карту маршруту із розрахунком тривалості проїзду адвоката до місця розгляду справи та у зворотньому напрямку;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 07/07/2025, за яким загальна вартість наданої адвокатом правової допомоги в суді першої інстанції склала 4 932,00 грн;

- рахунок на оплату від 07.07.2025 на суму 4 932,00 грн;

- додаткову угоду від 11.12.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2023, згідно з якою вартість послуг адвоката складає 4 000,00 за одну годину витраченого часу (у суді апеляційної інстанції);

- акт приймання-передачі наданих послуг від 28.04.2025, згідно яким загальна вартість наданої адвокатом правової допомоги (юридичних послуг) в суді апеляційної інстанції склала 14 000,00 грн;

- рахунок на оплату від 28.04.2025 на суму 14 000,00 грн.

Зазначені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Судом враховано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі №922/2203/20).

У той же час при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як неодноразово зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі N 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій: немайновий характер спору (зобов`язання вчинити дії); формування та викладення позиції представником позивача у даному спорі не викликає складнощів та не займає багато часу у кваліфікованого адвоката для підготовки матеріалів, аналізу чинного законодавства для складання такої позовної заяви; розгляд справи у загальному позовному провадженні, який закінчився у підготовчому засіданні у зв`язку з відмовою позивача від позову; добровільне задоволення відповідачем позовних вимог; розгляд спору по суті не відбувся в обох інстанціях; кількість судових засідань (в суді першої інстанції - 2); присутність на них представника позивача; підготовку апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 про повернення позову; розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); задоволення вказаної апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суд також звертає увагу на те, що у наданих представником позивача актах приймання-передачі наданих послуг включено вартість його поїздок для участі в судових засіданнях від місця здійснення його діяльності в м. Києві до суду І інстанції, який так само знаходиться в м. Києві, та у зворотньому напрямі (тривалістю у 22 хв.) по 1 466,00 грн на кожне засідання з розрахунку в одну сторону. До вказаних витрат представник позивача також додав по 2000 грн. витрат за участь в кожному судовому засіданні.

Проте суд вважає такі витрати позивача завищеними та неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи місцеперебування адвоката в м. Києві та нетривалий час двох підготовчих засідань в Господарському суді м. Києва по 6-10 хв. (згідно з протоколами судових зсідань), у яких розгляд справи по суті не відбувся.

Крім того Верховним Судом сформована стала практика, згідно з якою поїздки до суду, очікування документів, підготовка пакету документів, комунікація із клієнтом, не є видами правової допомоги, вони мають організаційний характер та є складовими підготовки позовної заяви, відзиву та інше (додаткова постанова Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2024 у справі № 759/6109/21).

Також суд бере до уваги висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Тож на підставі викладеного суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу в суді першої інстанції з 32 865,00 грн до 7 000,00 грн, в апеляційному суді - з 14 000,00 грн до 5 000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 129, 221, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп» про зобов`язання вчинити дії.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп» (01014, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 41 Б, ідентифікаційний код 41882592) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 11, ідентифікаційний код 43839156) судовий збір в розмірі 50% за подання позову в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп., витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп., витрати на правничу допомогу за розгляд апеляційної скарги в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 11, ідентифікаційний код 43839156) з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого за подання позову платіжною інструкцією № від 04.02.2025, що становить 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Вступна та резолютивна частини ухвали оголошені в судовому засіданні 29 липня 2025 року

Повний текст ухвали складений 01 серпня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Головіна К. І.