ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 року м. Дніпро Справа № 908/3828/13

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Жолудєві А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Мірошниченко М.В.) від 17.03.2025р. у справі № 908/3828/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, адреса для листування: адреса Україна, 04053, м. Київ, вулю Січових Стрільців, будинок 17, поверх 2 ідентифікаційний код 42093239)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Карпенко Юрія Костянтиновича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми

орган виконання: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ідентифікаційний код 35036926, 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 10), -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Український комунальний банк" подало до Господарського суду Запорізької області заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документа замість втраченого оригіналу наказу Господарського суду Запорізької області про примусове виконання судового рішення у справі №908/3828/13.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.03.2025р. у справі № 908/3828/13 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документа у справі №908/3828/13 - відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд зазначив, що з моменту закінчення строку пред`явлення наказу до виконання сплив значний час (6 років), протягом якого стягувач не з`ясовував юридичну долю ініційованого ним судового провадження, не вживав заходів до отримання інформації про прийняте за його позовом судове рішення та хід його виконання, хоча об`єктивно мав таку можливість (міг довідатися про це з відкритих джерел та шляхом направлення запитів до відповідних державних органів), враховуючи принцип правової визначеності, суд не встановив поважних причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу у справі №908/3828/13 до виконання. Враховуючи те, що дублікат наказу може бути видано тільки в межах строку пред`явлення наказу до виконання, а цей строк сплив та не поновлений судом, заява стягувача про видачу дублікату наказу не підлягає задоволенню.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Публічне акціонерне товариство "Український комунальний банк", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.03.2025р. у справі № 908/3828/13 та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити заяву ПАТ "Український комунальний банк" від 04.03.2023 № 41/25-л про видачу дублікату виконавчого документа наказу суду про примусове виконання судового рішення у справі № 908/3828/13 про стягнення з фізичної особи-підприємця Карпенко Юрій Костянтинович заборгованості за кредитним договором від 07.03.2008 № 380/08-ю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що банком, як стягувачем, виконано всі необхідні дії спрямовані на виконання рішення, а саме: своєчасно отримано наказ та своєчасно його подано до Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Подальші дії щодо здійснення примусового виконання рішення є виключною компетенцією органів державної виконавчої служби, насамперед Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, а після проведення реорганізації - Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса).

Однак, вказаним органом державної виконавчої служби, належних і достатніх заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, не вжито, натомість допущено втрату наказу. На даний час рішення залишається не виконаним з вини органів державної виконавчої служби.

Аналіз наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень тексту рішення суду першої інстанції у справі № 908/3828/13, не дає змоги встановити ні особу відповідача, ні місце його проживання, ні факту видачі судового наказу чи відкриття виконавчого провадження. При цьому, Автоматизована система виконавчого провадження, що не заперечується судом першої інстанції, не містила відомостей про виконавче провадження № 42385558.

У зв`язку з цим банк був позбавлений можливості встановити орган державної виконавчої служби у якому перебувало на виконанні виконавче провадження, а відтак і встановити факт прийняття рішення про повернення Судового наказу стягувачу.

У зв`язку з цим, висновки суду першої інстанції про недоведеність поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не відповідають обставинам справи, оскільки є причинами, які не залежали від волі стягувача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., суддів Іванова О.Г., Мороза В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.07.2025р. о 12:30 год.

28.07.2025 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г. розпорядженням керівника апарату суду № 402/25 призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, за результатами якої для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чередка А.Є., суддів Дарміна М.О., Мороза В.Ф.

Відповідач та відділ державної виконавчої служби своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та участі в судовому засіданні на скористалися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 у справі №908/3828/13 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Карпенко Юрія Костянтиновича на користь Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" 210000,00 грн. заборгованості по кредиту, 10984,57 грн. заборгованості по процентах та 4419,69 грн. судового збору.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, копія рішення Господарського суду Запорізької області від 28.01.2014 була отримана уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" Комисаровою 04.02.2014 за адресою: м. Луганськ, вул.В.В. Шевченка, буд. 18-А.

На виконання даного судового рішення, яке набрало законної сили 10.02.2014, Господарським судом Запорізької області видано наказ від 10.02.2014 у справі. Наказ у справі № 908/3828/13 був дійсний для пред`явлення до виконання до 10.02.2015, про що зазначено в наказі.

17.02.2014 оригінал наказу Господарського суду Запорізької області від 10.02.2014 про примусове виконання судового рішення у справі № 908/3828/13 був надісланий на адресу Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк": м. Луганськ, вул. В.В. Шевченка, буд. 18-А, та до суду не повертався.

Як вбачається з листа начальника Відділу ДВС Юлії Проценко від 03.03.2025 вих. №23996/29.22-38, перевіркою бази даних ВП/ВД (спецрозділ) та АСВП виконавчої служби у м.Запоріжжі встановлено, що на виконанні перебувало ВП № 42385558 (наказ №908/3828/13, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП Карпенко Юрія Костянтиновича на користь ПАТ "Український комунальний банк" заборгованості в розмірі 225404,26 грн.). 17.03.2014 відкрито виконавче провадження. 07.04.2014 державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника. 22.04.2014 державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (розшук боржника, транспортних засобів або розшук дитини). 13.01.2016 державним виконавцем у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна)". До цього листа долучено інформацію ВП-спецрозділ по виконавчому провадженню №42385558.

У листі начальника Відділу ДВС Юлії Проценко від 03.03.2025 вих. № 23996/29.22-38 повідомляється, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, завершені виконавчі провадження, виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби приватного виконавця, становить три роки. Крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

06.03.2025 до суду надійшла заява стягувача про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документа замість втраченого оригіналу наказу Господарського суду Запорізької області про примусове виконання судового рішення у справі №908/3828/13.

В обґрунтування вимог про видачу дублікату наказу стягувач вказує, що наказ було втрачено або під час його надсилання Відділом ДВС до ПАТ "Український комунальний банк" (стягувачу), або під час зберігання в приміщенні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за адресою: 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 10. Таким чином, ПАТ "Український комунальний банк" не є суб`єктом, який здійснив втрату наказу внаслідок своїх дій чи бездіяльності, оскільки в розпорядження ПАТ "Український комунальний банк" цей виконавчий документ від територіального ВДВС не повертався. Фактичного виконання рішення суду не відбулося. Стягнення з боржника заборгованості на даний час не здійснено. В обґрунтування пропуску строку пред`явлення наказу до виконання стягувач вказує, що дії з примусового стягнення з боржника на підставі наказу відбувалися у той час, коли робота банку була спочатку унеможливлена, а потім призупинена внаслідок бойових дій на території Луганської області, тобто діями непереборної сили; можливості доступу до головного офісу банку немає; інформація та документи Уповноваженій особі Фонду колишніми керівниками не передано.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України та статті 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду. Подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12.

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду згідно з підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою в межах строку, встановленого для пред`явлення його до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11.

Статтею 23 Закону від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження", який діяв на момент пред`явлення наказу до виконання, встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Строк пред`явлення наказу до виконання становив один рік до 10.02.2015, також наказ перебував на примусовому виконанні в період з 17.03.2014 по 13.01.2016.

Враховуючи викладене, строк пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі був перерваний в зв`язку з пред`явленням його до виконання. Після переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання перебіг строку почався заново з наступного дня після його повернення.

Подібний за змістом висновок про перебіг, переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/3410/15-ц та від 29.01.2020 у справі №344/19847/18.

05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження", відповідно до п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 даного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Оскільки на момент набрання чинності цим Законом строк пред`явлення до виконання наказу у справі № 908/3828/13 не сплив, строк пред`явлення до виконання наказу слід визначати тривалістю в три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 12 даного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, строк пред`явлення до виконання наказу у справі № 908/3828/13 становив 3 роки - до 13.01.2019.

Повторно наказ до виконання стягувачем не подавався, доказів виконання рішення у справі матеріали справи не містять.

За доводами позивача, відповідно до постанови правління Національного банку України від 12.05.2015 за № 309/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Фонд) прийнято Рішення від 12.05.2015 за № 96 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Український комунальний банк", згідно з яким з 13.05.2015 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 13.05.2015 до 12.08.2015. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Український комунальний банк" призначено Матвієнка А.А. З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку, запобіганню втрати майна та збитків банку і Фонду, Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 10.08.2015 № 149 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Український комунальний банк" до 12.09.2015 включно та продовження повноважень Уповноваженої особи Фонду до зазначеної дати.

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 14.09.2015 за №604 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14.09.2015 за №169 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Український комунальний банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким зі змінами, внесеними рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 30.12.2015 за № 285, розпочато процедуру ліквідації та призначено Уповноважену особу Фонду, якій делеговано усі повноваження ліквідатора Банку, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 цього Закону, на строк з 14.09.2015 по 13.09.2017 включно.

В подальшому процедура ліквідації відбувається на підставі та відповідно до рішень Фонду від 28.08.2017 за № 3789, від 23.08.2018 за № 2335, від 29.08.2019 за № 2197, від 16.04.2020 за № 817 та від 25.08.2020 за № 1564.

Стягувач посилається на те, що відсторонені керівники ПАТ "Український комунальний банк" ухиляються від виконання покладеного на них чинним законодавством обов`язку передати бухгалтерську та іншу документацію ПАТ "Український комунальний банк", печатки і штампи банку, операційні системи, бази даних про вкладників, інші технічні засоби обліку цінних паперів, активів, юридичних справ клієнтів, тощо, тобто вчиняють протиправні дії. За вказаним фактом, на підставі заяви Уповноваженої особи Фонду, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2016 за № 0001126 внесені відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Також за доводами стягувача, на день запровадження процедури виведення ПАТ "Український комунальний банк" з ринку, так і на даний час, головний офіс банку (вул. Шевченка В.В., буд. 18-А, м. Луганськ), а також частина відділень банківської установи знаходяться на тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації територіях Луганської області, у зв`язку з чим, Уповноважена особа Фонду не має доступу до приміщення головного офісу банку.

У заяві стягувач зазначає, що в розпорядженні Уповноваженої особи Фонду відсутні документи щодо наявності правовідносин між ПАТ "Український комунальний банк" та Фізичною особою-підприємцем Карпенком Юрієм Костянтиновичем за кредитним договором №380/08-ю від 07.03.2008. Уповноважена особа Фонду не була обізнана про розгляд судом даної справи та про видачу судом наказу. Лише у серпні 2024 в ході виконання Уповноваженою особою Фонду покладених на неї законодавством функцій щодо проведення заходів з повернення дебіторської заборгованості неплатоспроможного банку при виведенні його з ринку, пошуку та відновлення документів і відомостей, було з`ясовано про наявність вказаної заборгованості та судового спору.

Стягувач вказує, що пошуком в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відомостей про виконавче провадження щодо боржника Фізичної особи-підприємця Карпенка Юрія Костянтиновича про стягнення заборгованості на користь стягувача - ПАТ "Український комунальний банк", не знайдено.

Наказ та будь які документи з примусового виконання на адресу Уповноваженої особи Фонду не надходили.

Отже, дії з примусового стягнення з Фізичної особи-підприємця Карпенка Юрія Костянтиновича на підставі наказу відбувалися у той час, коли робота Банку була спочатку унеможливлена, а потім призупинена внаслідок бойових дій на території Луганської області, тобто діями непереборної сили; можливості доступу до головного офісу банку немає; інформація та документи Уповноваженій особі Фонду колишніми керівниками не передано.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" суд зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти чи є підстави для поновлення строків.

Відповідно до ст. 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання є правом суду, яким він користується виходячи з поважності причин пропуску цього строку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними, а також докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Щодо посилання на відсутність доказів отримання копії рішення у справі та наказу позивачем, то факт своєчасної обізнаності з даною судовою справою та отримання наказу стягувачем підтверджується пред`явленням наказу до виконання.

Поважність пропуску строку пред`явлення наказу до виконання пов`язується заявником зокрема, з обставиною необізнаності його про повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу.

Однак, після пред`явлення наказу до виконання та до 2024 року стягувач понад 10 років не вчиняв жодних дій для з`ясування стану виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду.

За викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не наведено об`єктивних, незалежних від стягувача підстав, які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання. Більше того, з моменту повернення спірного наказу та до 13.01.2019 стягувач мав реальну можливість повторно пред`явити відповідний наказ до виконання, однак своїм правом не скористався.

При прийнятті зазначеної постанови колегія суддів враховує постанови Верховного Суду від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15 та від 08.12.2022 у справі № 910/6772/14, однак не вбачає за можливе застосувати їх висновки у даній справі, оскільки у них було встановлено відсутність факту направлення копій постанов державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, проте у даній справі такі обставини не доведено.

У даній справі суд не вбачає за можливе встановити недоліки виконавчого провадження, а саме невиконання державним виконавцем свого обов`язку щодо своєчасного направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу разом з наказом або втрати поштового відправлення з відповідними постановою та наказом.

Тривалість пропуску строку пред`явлення наказу до виконання зумовила втрату відповідних доказів щодо стосувалися виконання наказу у справі №908/3828/13 зі спливом часу.

Довідка стягувача № 39/25-л від 04.03.225 про те, що спірний наказ не повертався на адресу стягувача від органів державної виконавчої служби, не є належним доказом обставин неотримання такого наказу, оскільки видана самим стягувачем, як зацікавленою особою.

Суд зазначає, що призначення уповноваженої особи банку не створює для стягувача додаткових підстав для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, адже у правовідносинах стягувач витупає як юридична особа, а уповноважена особа діє як представник банку.

Втрата стягувачем доступу до документів та відомостей, які накопичувалися та зберігалися в приміщенні головного офісу Банку та в Автоматизованій банківській системі ПАТ "Український комунальний банк", не позбавляла стягувача можливості доступу до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, які є відкритими та загальнодоступними.

Стягувач також мав можливість вжиття заходів до отримання інформації про виконання наказу у справі №908/3828/13 протягом строку пред`явлення до виконання, який з урахуванням його продовження та поновлення становив з 10.02.2014 до 13.01.2019.

Доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, ключовою ознакою поважності причин пропуску строку є причинно-наслідковий зв`язок між обставинами (зокрема, але не виключно, збройна агресія проти України) та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у визначені строки. Сама по собі військова агресія проти України та введення воєнного стану на всій території України, не може автоматично означати зупинення всіх строків, визначених законом, або ж про автоматичне поновлення таких строків, незалежно від того, існує реальна можливість дотриматись їх чи ні. Військова агресія, воєнний стан як обставини непереборної сили можуть бути поважною причиною пропуску процесуального строку та підставою для його поновлення лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ними обставинами не може виконати ті чи інші процесуальні дії.

До суду та виконавчих органів стягувач звернувся за отриманням інформації тільки в 2024 році. При цьому не наводить причин, які перешкоджали направити відповідні запити раніше.

У свою чергу, на момент звернення стягувача з заявою про поновлення цього строку, пропуск строку пред`явлення до виконання наказу у справі становив більше 6 років та такий пропуск є значним.

Причиною такого тривалого пропуску строку стало невжиття стягувачем протягом розумного строку дій щодо отримання інформації про судове рішення у справі та його виконання.

Відтак, суд критично оцінює доводи клопотання, вважає їх абстрактними, необґрунтованими, немотивованими, неаргументованими та такими, що не підтверджені матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності поважних причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання та відповідно відсутності підстав для поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання. Оскільки заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа після спливу строку, встановленого для пред`явлення його до виконання, підстави для задоволення заяви позивача про видачу дублікату виконавчого документа відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.03.2025р. у справі № 908/3828/13 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.03.2025р. у справі № 908/3828/13 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Публічне акціонерне товариство "Український комунальний банк".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги встановлено статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 30.07.2025 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя М.О. Дармін