ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/233/23(925/359/25)

Вх.суду №5323/25 від 04.04.2025

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Миколенко А.С.,

за участю у судовому засіданні: арбітражного керуючого Слостіна А.Г. (ліквідатор банкрута, особисто), Костенка В.В. (від Демішкевич А.А., адвокат, за ордером), Труфанової О.С. (від АТ КБ "ПриватБанк", представник за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду позовну заяву від 04.04.2025

позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута,

до відповідача, Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

про стягнення 2 096 098,64 грн.

подану у межах справи за заявою

ініціюючого кредитора, Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер бест",

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

УСТАНОВИВ:

1. Товариством з обмеженою відповідальністю "Евер бест" подано позовну заяву від 04.04.2025 з вимогою стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер бест" сплачені ним лізингові платежі в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 2 096 098,64 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

2. Ухвалами суду: від 10.04.2025 - відкрито провадження у справі за позовною заявою та призначено її для розгляду у спрощеному провадженні на 01.05.2025; від 01.05.2025 - залучено до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, єдиного учасника (засновника) ТОВ "Евер бест" ОСОБА_1 , яку представляє адвокат Костенко В.В.; розгляд справи було відкладено на 14.05.2025. ? , п якої представники '.

3. Позивач у позовній заяві від 04.04.2025, поясненні від 13.05.2025 та його представник у судовому засіданні пояснив,

що 01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") та ТОВ "Евер Бест" укладено договір фінансового лізингу №4Е16055ЛИ (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингодержувач приймає майно від банку в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність, визначені даним договором строки, на умовах фінансового лізингу;

що згідно з п.1.2. Договору на дату його укладення вартість майна становила 381 074 752,00 грн.;

що за час дії Договору лізингоодержувач сплатив два лізингові платежі на загальну суму 3 496 098,64 грн, а саме: 25.07.2016 в розмірі 317 562,29 грн та 23.08.2016 в розмірі 3 178 536,35 грн;

що факт здійснення вказаних лізингових платежів підтверджується рішенням Господарського суду Черкаської області від 12 березня 2019 року у справі №925/1230/18;

що 06.06.2017 АТ КБ "ПриватБанк" вручило ТОВ "Евер бест" повідомлення від 31.05.2017 про розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку із простроченням ТОВ "Евер бест" сплати відсоткової винагороди за користування майном, переданим у лізинг більш ніж на 30 днів;

що 15.06.2017 сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав (повернув), а банк прийняв майно, яке було предметом Договору;

що лізингові платежі у сумі 3 496 098,64 грн., сплачені ТОВ "Евер бест" як частина відшкодування вартості предмету лізингу зо Договором, є оплатою за договором купівлі-продажу (попередня оплата), а майно, яке є предметом договору лізингу, повинно було у подальшому перейти у власність лізингоодержувача;

що рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.10.2024 у справі №925/233/23(925/750/23) (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025) з відповідача на користь позивача було стягнуто 1 400 000,00 грн. боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкту, 21 000,00 грн. судового збору за подання позову, 31 500,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 42 000,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги;

що позовні вимоги про стягнення на користь ТОВ "ЕВЕР БЕСТ" залишку сплачених ним лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 2 096 098,64 грн. є обгрунтованими.

4. Відповідач у відзиві від 25.04.2025 проти позову заперечив з тих підстав,

що умовами конкретного договору фінансового лізингу (а саме, п. 6.2.4 Договору) сторони погодили, що навіть, у разі розірвання цього договору, ТОВ "Евер Бест" у будь-якому разі має обов`язок сплатити всі лізингові платежі, які мали б бути сплачені за графіком на дату розірвання договору;

що твердження ТОВ "Евер Бест" про наявність у АТ КБ "ПриватБанк" обов`язку повернути частину лізингових платежів протирічить умовам Договору, оскільки одночасно не може існувати обов`язок лізингоодержувача сплатити кошти лізингодавцю і обов`язок лізингодавця сплатити ті ж самі грошові кошти лізингоодержувачу;

що в ухвалі суду від 27.03.2023 у справі №925/1230/18 суд, надаючи оцінку доводам ТОВ "Евер Бест" дійшов наступних висновків: "В даному випадку, розірвання договору відбулося саме в зв`язку з порушенням лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за договором. Умови договору не передбачали зобов`язання банку повернути раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі (суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу), в разі розірвання (припинення) договору. При цьому судом було також враховано, що товариство з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" зверталося до Господарського суду міста Києва (справа №910/2110/19) про визнання недійсним договору фінансового лізингу №4Е16055ЛИ. Однією з підстав визнання договору недійсним, боржник вважав відсутність обов`язку банку щодо повернення лізингових платежів у разі дострокового розірвання договору з ініціативи банку, що є несправедливою умовою договору. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04 квітня 2019 року позовну заяву ТОВ "Евер Бест" до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01 липня 2016 року залишено без розгляду. Відсутність обов`язку у банку, як боржника виключає сам факт правомірності вимоги кредитора."

що для позовних вимог ТОВ "Евер бест" має затосовуватися загальний строк позовної давності у три роки з дати, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, тобто з дати здійснення спірних платежів;

що оскільки за весь час дії договору ТОВ "Евер бест" сплатило лише два лізингові платежі (25.07.2016 та 23.08.2016), то строки позовної давності спливли ще 23.08.2019.

Відповідач надав суду висновок експертів у галузі права на запит Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 14 березня 2025 року згідно з яким:

до правовідносин, які виникли за договором фінансового лізингу (укладеним до набрання чинності Законом України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 № 1201-IX) не можуть бути застосовані положення частини 2 статті 693 ЦК України, в тому числі й за аналогією закону, як імперативні норми щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передачі у власність товару, без урахування умов відповідного договору фінансового лізингу;

до правовідносин, які виникають за договором фінансового лізингу (укладеним до набрання чинності Законом України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 № 1201-IX) не підлягають застосуванню положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, в тому числі й за аналогією закону, як імперативні норми, які регулюють наслідки розірвання договору фінансового лізингу, - без урахування, у який спосіб (односторонньо чи за згодою сторін, викладеною у додатковій угоді до договору) розірвано договір та без урахування умов відповідної додаткової угод про розірвання договору фінансового лізингу. При визначенні правових наслідків розірвання договору фінансового лізингу, мають враховувати умови додаткової угоди про розірвання цього договору;

норми частини 5 статті 64 КУзПБ не можуть бути застосовані при визначенні правомірності й дійсності (чинності) заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог кредитора і боржника, вчиненої до дати відкриття провадження у справі про банкрутство;

невизнання кредитором заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка була вчинена боржником до дати відкриття провадження у справі про банкрутство, а також порушення кредитором при розгляді справи в суді принципу естопеля та доктрини «non concedit venire contra factum proprium» само по собі не спростовує визначену у статті 204 ЦК У країни презумпцію правомірності одностороннього правочину за умови, що відповідний правочин не визнаний судом недійсним.

5. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд установив наступні обставини.

01.07.2016 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", (далі - Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №4Е16055ЛИ (далі-Договір). Згідно з умовами Договору:

1.1. Банк є власником нерухомого майна, яке зазначено у Додатку №1 Договору (надалі - Майно). Банк передає Лізингоодержувачу Майно, а Лізингоодержувач приймає Майно від Банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу (надалі - Лізинг).

1.2. На дату укладання цього Договору вартість Майна становить: 381 074 752,00 (триста вісімдесят один мільйон сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 00 копійок) гривень.

2.1. Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2.

6.2 Лізингоодержувач зобов`язується:

6.2.4. повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Лізингоодержувач зобов`язаний усунути погіршення Майна, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення Майна Банк має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

7.9. Строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витратза цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років;

п.8.3. У випадку розірвання цього Договору, Майно повинне бути повернуте Лізингоодержувачем у термін розірвання, по Акту прийому-передачі Майна в тому стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу.

01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Евер бест" складено та підписано акт №1 прийому-передачі майна відповідно до

Договору.

01.07.2016, 07.07.2016, 29.07.2016, 05.08.2016 та 03.11.2016 до Договору сторонами були укладені додаткові угоди (а.с.15-27 т.1).

За весь час дії Договору ТОВ "Евер-Бест" сплатив лише два лізингові платежі: 25.07.2016 в розмірі 317 562,29 грн. та 23.08.2016 в розмірі 3 178 536,35 грн. В подальшому лізингові платежі ТОВ "Евер-Бест" не сплачувалися. Вказані обставни підтверджуються випискою АТ КБ "ПриватБанк" по рахунку ТОВ "Евер бест" №5395 за період з 28.03.2016 по 18.11.2020.

31.05.2017, у зв`язку з тим, що ТОВ "Евер-Бест" прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, АТ КБ "ПриватБанк" було направлено повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06 червня 2017 року. Зазначеним повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" проінформував ТОВ "Евер-Бест" про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі.

15.06.2017 сторони підписали акт прийому-передачі майна, згідно з яким відповідно до п.п.6.2.4 п.6.2, п.8.3 Договору лізингоодержувач передав (повернув), а Банк прийняв майно, яке було предметом Договору. Водночас, жодної сплати заборгованості за договором Боржник не здійснив.

12.03.2019 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1230/18 задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Евер бест": стягнуто з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 15 978 632,54 грн. (з них: 15406369,24 грн. - заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном, 572 263,30 грн. - пеня), а також 239 679,49 грн. судового збору, разом 16 218 312,03 грн. Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що відповідач за весь час дії договору сплатив лише два лізингові платежі: 25 липня 2016 року в розмірі 317 562 грн. 29 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 3 178 536 грн. 35 коп., що підтверджується банківською випискою (…). В подальшому лізингові платежі відповідачем не сплачувалися; що відповідач допустив порушення строків сплати відсоткової винагороди за користування майном. Зокрема, відповідна прострочена заборгованість виникала у лізингоодержувача 01 березня 2017 року, 01 квітня 2017 року, 01 травня 2017 року, 01 червня 2017 року та 01 липня 2017 року, що підтверджується виписками за рахунками 2078*, 2079*; що у зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, позивачем було направлено відповідачу повідомлення від 31 травня 2017 року про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06 червня 2017 року. Зазначеним повідомленням позивач проінформував відповідача про розірвання договору з 15 червня 2017 року, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі; що 15 червня 2017 року сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно, яке було предметом договору фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01 липня 2016 року; що водночас, жодної сплати заборгованості за договором відповідач не здійснив; що оскільки лізингове майно було повернуто позивачу 15 червня 2017 року, відповідач зобов`язаний сплатити відсоткову винагороду за користування майном за період з 01 липня 2016 року до 15 червня 2017 року в розмірі 15 406 369 грн. 24 коп.; що доказів сплати банку заборгованості за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу, станом на час прийняття рішення судом відповідачем не надано, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум не спростовано; що таким чином з відповідача підлягає стягненню 15 406 369 грн. 24 коп. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном; що нарахування пені відповідно до п.7.1. договору у розмірі 572 263 грн. 30 коп. за період з 30 березня 2017 року по 15 червня 2017 року здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

06.05.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Евер Бест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 повернуто без розгляду.

20.05.2019 на виконання вказаного вище судового рішення у справі №925/1230/18 був виданий наказ суду.

20.06.2019 рішенням Господарського суду м.Києва у справі №910/5247/19 у задоволенні позову ТОВ "Евер Бест" до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ відмовлено повністю. 23.09.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції у справі №910/5247/19 скасовано; позовні вимоги задоволено. 19.07.2019 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення суду апеляційної інстанції від 23.09.2019 скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду м.Києва від 20.06.2019, стягнуто з ТОВ "Евер бест" 3 842,00 грн. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

02.02.2021 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. у виконавчому провадженні №59389798 виконавчий документ (наказ суду від 20.05.2019 №925/1230/18) про стягнення з ТОВ "Евер бест" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 16 218 312,03 грн. повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.48 т.1).

16.02.2023 Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" до Господарського суду Черкаської області подано заяву з вимогою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебер бест" та про визнання його вимоги до Боржника у розмірі 16 309 294,03 грн., а саме: 15 406 369,24 грн. - заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 572 263,30 грн. - пені, 239 679,49 грн. - судового збору у справі №925/1230/18, 3 842,00 грн. - судового збору у справі №910/5247/19, а також 26 840,00 грн. - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн. авансування грошової винагороди арбітражному керуючому.

20.02.2023 ухвалою суду у справі №925/233/23 заяву прийнято судом до розгляду та призначено підготовче засідання.

08.03.2023 боржник звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про залік зустрічних однорідних вимог за вих.№08-03-23 (а.с.82 т.1), у якій зазначив: що Господарський суд Черкаської області своїм рішенням від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 ухвалив стягнути з ТОВ "Евер бест" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 15 406 369,24 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 572 263,30 грн. пені та 239 679,49 грн. судового збору; що грошові зобов`язання ТОВ "Евер бест" перед АТ КБ "ПриватБанк" становлять 16 218 312,03 грн.; що за час дії Договору фінансового лізингу боржник сплатив два лізингові платежі - 25.07.2016 у розмірі 317562,29 грн. та 23.08.2016 у розмірі 3178536,35 грн. на загальну суму 3 496 098,64 грн. отже, грошові зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" перед ТОВ "Евер бест" становлять суму 3 496 098,64 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що ТОВ "Евер бест", керуючичь ст.601 ЦК України, повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 496 098,64 грн. за такими зобов`язаннями за Договором фінансового лізингу: у розмірі 16 218 312,03 грн. по сплаті заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та пені; 3 496 098,64 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що за цією заявою на дату її складання взаємні зобов`язання сторін Договору фінансового лізингу на суми, визначені у цій заяві, вважаються припиненими.

Будь-яка відповідь на вказану вище заяву на адресу ТОВ "Евер бест" не надходила.

17.03.2023 ТОВ "Евер бест" звернувся до суду у справу №925/1230/18 із заявою №17-03-23 про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 13.09.2019 у справі №925/1230/18 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за Договором фінансового лізингу на суму 3 496 098,64 грн. (а.с.86 т.1). Вимога обгрунтована тим, що 08.03.2023 ТОВ "Евер Бест" за односторонньою заявою про залік зустрічних однорідних вимог №08-03-03 частково зменшив свої зобов`язання перед АТ КБ "ПриватБанк" по простроченій заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за Договором фінансового лізингу на суму 3 496 098,64 грн.; що зазначена заява була надіслана АТ КБ "ПриватБанк" електронною поштою на адресу: та адресу для кореспонденції: вул.Набережна Перемоги, 30, м.Дніпро, 49094; що таким чином обов`язок ТОВ "Евер бест" перед АТ КБ "ПриватБанк" на суму 3 496 098,64 грн. припинився.

27.03.2023 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/1230/18 заяву ТОВ "Евер бест" від 17.03.2023 №17-03-23 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

У вказаному судовому рішенні суд встановив, що на правовідносини, які складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж (...); що згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу; що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу; що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; що в даному випадку лізингоодержувач не вправі вимагати передання частково оплаченого товару, оскільки саме останній порушив зобов`язання та не реалізував своє право на викуп отриманого в лізинг майна; що разом з тим розірвання (припинення) договору фінансового лізингу відбулося 15 червня 2017 року, а односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог лізингоодержувач вчинив лише 08 березня 2023 року, тобто з пропуском загального (трирічного) строку позовної давності, що суперечить п.4 ч.1 ст. 602 ЦК України; що зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не відбулося, а сам правочин є нікчемним; що наказ зі справи судом було видано 20 травня 2019 року (…), а товариство в своїй заяві просить суд визнати наказ від 13 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню; що за таких обставин заяву боржника про визнання наказу від 13 вересня 2019 року у справі №925/1230/18 таким, що не підлягає виконанню слід залишити без задоволення.

29.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі №925/233/23 про банкрутство ТОВ "Евер-Бест".

02.05.2023 ТОВ "Евер-Бест"звернулося з позовом у справі №925/233/23(925/750/23).

07.06.2023 постановою Північного апеляційного господарського суду ухвалу суду від 29.03.2023 у справі №925/233/23 залишено без змін.

22.10.2024 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/233/23(925/750/23) з АТ КБ "ПриватБанк" стягнуто на користь ТОВ "Евер бест" 1 400 000,00 грн. боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкту, 21 000,00 грн. судового збору за подання позову, 31 500,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 42 000,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Вказаним судовим рішенням, окрема, встановлено, що "дійсна структура лізингових платежів за Договором включала: - лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, у розмірах, визначених додатком №2 до Договору; - відсоткову винагороду за користування майном у розмірі, визначеному підпунктами 2.3.2 та 2.3.3 пункту 2.3 розділу 2 Договору; - винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі, визначеному підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 Договору. Додатком №2 "Графік лізингових платежів" до Договору (в редакції додаткової угоди від 05 серпня 2016 року) передбачена сплата лізингових платежів, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: першого платежу - 25 липня 2016 року, другого платежу - 25 серпня 2016 року і в подальшому щомісяця, починаючи з 25 липня 2017 року і закінчуючи 25 червня 2026 року. ТОВ "Евер Бест" на виконання Договору і додатку №2 до нього сплатило лише два перші лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: 25 липня 2016 року в розмірі 317562 грн. 29 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 3178536 грн. 35 коп. на загальну суму 3496098,64 грн. Саме частину від цієї суми коштів в розмірі 1400000,00 грн. ТОВ "Евер Бест" й вимагає стягнути АТ КБ "ПриватБанк" в порядку повернення попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України після розірвання Договору і повернення предмета лізингу лізингодавцю, що відбулося 15.06.2017. Підпункт 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору передбачає обов`язок лізингоодержувача пвернути майно банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість з лізингових платежів на поточну дату, інших платежів за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Тобто в підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору йдеться про сплату лізингоодержувачем заборгованості з лізингових платежів за Договором в разі його розірвання без зазначення конкретного виду платежу, що входить до структури лізингових платежів за Договором. Водночас умовами Договору не передбачено, що у випадку розірвання договору за ініціативою лізингодавця лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу або мати інше призначення, у тому числі вважатися відповідальністю за порушення умов Договору (...) Верховний Суд (...) виснував про імеративність норми частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передання у власність товару, а тому у контексті спірних правовідносин господарський суд не бере до уваги положення підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору як такі, що передбачають право лізингодавця не повертати сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, при достроковому розірванні Договору. Тож, враховуючи факт розірвання Договору та повернення об`єкта лізингу лізингодавцю - АТ КБ "ПриватБанк", у ТОВ "Евер Бест" на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України виникло право на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок вартості об`єкта лізингу. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю"

21.08.2024 ухвалою суду ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Слостіна А.Г.

20.02.2025 на виконання вказаного вище судового рішення виданий наказ суду.

04.03.2025 позивач направив на адресу відповідача вимогу №02-01-27-56 "1. Сплатити заборгованість за рішенням Господарського суду про стягнення з АТ "ПриватБанк" (ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕР БЕСТ" (18001, м.Черкаси, бульв.Шевченка,208, офіс 17/2, ідентифікаційний код 39682123) 1 400 000,00 грн. сплачених лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу зо Договором фінансового лізингу, а також судових витрат. 2. Сплатити залишок заборгованості у розмірі 2 096 098,64 грн. сплачених лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу".

6. При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу України

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

ч.4 ст.75. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з Кодексом України з процедур банкрутства:

ч.2 ст.7. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; (…) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; (…) Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення;

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ст.256. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу;

ст.257. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки;

ст.260. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін;

ч.1 ст.261. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила;

ч.3-5 ст.267. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту;

ч.1-3 ст.608. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом;

ч.2 і 4 ст.653. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом;

ч.1 і 2 ст.693. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати;

ч.1, 3-6, ст. 694. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. (…) У разі невиконання продавцем обов`язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар;

ч.1-3 ст. 695. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

7. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства, враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, суд прийшов до таких висновків.

01.07.2016 сторонами укладено Договір. За час користування майном Боржником сплачено Банку близько 3,5 млн. грн., з яких останній лізинговий платіж здійснено 23.08.2016.

15.06.2017 (тобто через рік користування майном) Боржник повернув майно Банку. Жодного платежу за користування майном з моменту укладення Договору (борг за яким склав більше 16 млн. грн.) Боржник не сплатив.

У рішенні Господарського суду Черкаської області від 22.10.2024 у справі №925/233/23(925/750/23) суд дійшов висновку про наявність правових підстав на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок вартості об`єкта лізингу, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача було стягнуто частину боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкту 1 400 000,00 грн.

Дослідивши і проаналізувавши положення розділу 2 "Лізингові платежі", підпунктів 6.2.4, 6.2.11 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" та додатку №2 Договору господарський суд з урахуванням встановлених цим рішенням та рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 обставин та приведених вище норм чинного законодавства дійшов таких висновків.

Дійсна структура лізингових платежів за Договором включала:

- лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, у розмірах, визначених додатком №2 до Договору;

- відсоткову винагороду за користування майном у розмірі, визначеному підпунктами 2.3.2 та 2.3.3 пункту 2.3 розділу 2 Договору;

- винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)" у розмірі, визначеному підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 Договору.

Додатком №2 "Графік лізингових платежів" до Договору (в редакції додаткової угоди від 05 серпня 2016 року) передбачена сплата лізингових платежів, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: першого платежу - 25 липня 2016 року, другого платежу - 25 серпня 2016 року і в подальшому щомісяця, починаючи з 25 липня 2017 року і закінчуючи 25 червня 2026 року.

ТОВ "Евер Бест" на виконання Договору і додатку №2 до нього сплатило лише два перші лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу: 25 липня 2016 року в розмірі 317562 грн. 29 коп. та 23 серпня 2016 року в розмірі 3178536 грн. 35 коп. на загальну суму 3496098,64 грн. Саме частину від цієї суми коштів в розмірі 2 096 098,64 грн. ТОВ "Евер Бест" й вимагає стягнути АТ КБ "ПриватБанк" в порядку повернення попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України після розірвання Договору і повернення предмета лізингу лізингодавцю, що відбулося 15.06.2017.

Підпункт 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору передбачає обов`язок лізингоодержувача пвернути майно банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість з лізингових платежів на поточну дату, інших платежів за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору.

Тобто в підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору йдеться про сплату лізингоодержувачем заборгованості з лізингових платежів за Договором в разі його розірвання без зазначення конкретного виду платежу, що входить до структури лізингових платежів за Договором.

Водночас умовами Договору не передбачено, що у випадку розірвання договору за ініціативою лізингодавця лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу або мати інше призначення, у тому числі вважатися відповідальністю за порушення умов Договору.

Як уже зазначалось, правовою підставою позову у цій справі визначено, зокрема, положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, необхідність та правомірність застосування яких до спірних правовідносин відповідає наведеній вище правовій позиції Верховного Суду у постанові від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20.

При цьому Верховний Суд у вказаній постанові виснував про імперативність норми частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передання у власність товару, а тому у контексті спірних правовідносин господарський суд не бере до уваги положення підпункті 6.2.4 пункту 6.2 розділу 6 "Права та обов`язки лізингоодержувача" Договору як такі, що передбачають право лізингодавця не повертати сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі, які відшкодовують частину вартості предмета лізингу, при достроковому розірванні Договору.

У зв`язку з цим суд відхиляє висновки експертів у галузі права на запит Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 14 березня 2025 року, як такі, що фактично спрямовані на спростування рішення суду у справі №925/233/23(925/750/23).

Враховуючи факт розірвання Договору та повернення об`єкта лізингу лізингодавцю - АТ КБ "ПриватБанк", у ТОВ "Евер Бест" на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України виникло право на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок вартості об`єкта лізингу.

Отже, суд вважає, що позов в частині стягнення решти боргу у розмірі 2 096 098,64 грн. (3 496 098,64 - 1 400 000,00) є обґрунтованим.

Відповідач подав заяву про застосування позовної давності. Однак, згідно з п.7.9. Договору строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагороди, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витрат за Договором встановлюється Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років, отже 15-ти річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення лізингових платежів застосовується як до вимог лізингодавця про стягнення таких лізингових платежів, так і до вимог лізингоодержувача про стягнення цих лізингових платежів. Тобто строк позовної давності у даному випадку не сплив.

Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вул.Грушевського, 1д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" (бул.Шевченка, буд. 208, офіс 17/2, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 39682123) - 2 096 098,64 грн. (два мільйони дев`яносто шість тисяч дев`яносто вісім гривень шістдесят чотири копійки) боргу з повернення лізингових платежів, сплачених в рахунок оплати вартості об`єкту, 25153,18 грн. (двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят три гривні вісімнадцять копійок) судового збору за подання позову.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 04.08.2025.

Направити це судове рішення рекомендованим листом з повідомленням сторонам.

С у д д я Хабазня Ю.А.

Я-3