ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 904/2351/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І.Д. - головуючої, суддів - Вронської Г.О., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Пікульської К.В. (адвокат),

відповідача - Гільбурда Р.Ю. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя Новікова Р. Г.)

від 06.11.2024

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

(головуючий - Кощеєв І.М., судді - Чус О.В., Дармін М.О.)

від 07.05.2025

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"

про стягнення пені в розмірі 25 812 633,62 грн та штрафу в розмірі 24 716 765,78 грн.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (далі - позивач, АТ "Укргазвидобування", скаржник) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (далі - відповідач, Товариство) з позовом про стягнення пені в розмірі 25 812 633,62 грн та штрафу у сумі 24 716 765,78 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством порушено умови укладеного між сторонами договору в частині своєчасної поставки товарів, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 25 812 633,62 грн та штраф у сумі 24 716 765,78 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 20.12.2021 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (Постачальник) укладений договір поставки № УБГ387/015-21 (далі - договір від 20.12.2021 р. ).

4. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 4.1 договору від 20.12.2021 Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Лот № 2 Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труби обсадні, безшовні з різьбою класу "Преміум" в асортименті) (далі - товар ), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий товар.

5. Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації (далі - специфікація ), яка є додатком №1 до договору та є його невід`ємною частиною, строк поставки товару визначається Графіком поставки товару, який є додатком № 3 до договору та є його невід`ємною частиною.

6. Ціна цього договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ. (застосовується якщо Постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо Постачальник не є резидентом України). Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору.

7. Розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем після пред`явлення Постачальником рахунку на оплату (інвойсу) та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації цього договору.

8. Згідно з пунктами 5.1, 5.2, 5.9, 5.10, 5.13 договору від 20.12.2021 строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації та Графіку поставки до цього договору.

9. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку № 4 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

10. Передача та отримання товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладної/накладних. У випадку виявлення недоліків товару або товаросупровідної документації, Покупець має право не підписувати акт/акти прийманні-передачі товару або видаткову /видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а Постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця, спричинені такими недоліками.

11. Підписанням цього договору Постачальник підтверджує, що він ознайомлений з Порядком приймання товарно-матеріальних цінностей під час виконання договорів в АТ "Укргазвидобування", який встановлює приймання товарно-матеріальних цінностей/ товарів по кількості та якості (далі - Порядок) і розміщений на офіційному сайті АТ "Укргазвидобування" - http://ugv.com.ua/ (у розділі "Закупівлі" - "Нормативні документи"), та зобов`язується дотримуватись вимог цього Порядку.

12. Сторони договору цим Порядком встановлюють окремий порядок приймання-передачі товарів по кількості та якості. Порядок є обов`язковим для виконання покупцем та постачальником під час приймання товарно-матеріальних цінностей ( далі - ТМЦ ) по кількості та якості за договорами, по яких здійснюється закупівля ТМЦ на умовах поставки груп "D" та "C" ІНКОТЕРМС 2010, на умовах поставки груп "D" та "C" ІНК0ТЕРМС 2020, а у випадках незастосування правил ІНКОТЕРМС - якщо місцем поставки ТМЦ є склад покупця. Вантажовідправником товару за цим договором є Постачальник або завод-виробник, або уповноважена (залучена) ними особа, про що зазначається у специфікації.

13. В підпунктах 6.5.1, 6.5.2 пункту 6.5 договору від 20.12.2021 узгоджено проведення інспекцій процесу виробництва та якості товару за рахунок Постачальника та за рахунок та силами представника Покупця.

14. Так, пунктами 1, 2, 4, 6 підпункту 6.5.1 пункту 6.5 договору від 20.12.2021 р. встановлено, що інспекція процесу виробництва та якості товару за рахунок Постачальника входить у вартість товару. Постачальник зобов`язаний письмово погодити незалежну інспекційну компанію з Покупцем.

15. За 10 календарних днів до відвантаження товару Постачальник зобов`язаний направити на електронну адресу покупця наступні документи - звіт незалежної інспекційної компанії; сертифікати якості на готовий виріб (товар).

16. Відвантаження та відправка товару Постачальником Покупцю здійснюється тільки після отримання Покупцем звіту незалежної інспекційної компанії та погодження Покупцем відвантаження та відправки товару, щодо якого отримано звіт незалежної інспекційної компанії.

17. Пунктом 7.9 договору від 20.12.2021 встановлено, що у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості із врахуванням ПДВ непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

18. Відповідно до пунктів 8.1 - 8.4 договору від 20.12.2021 сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Наслідком неповідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

19. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин. У випадку, якщо Постачальник надає документи, що є доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії, видані іншим уповноваженим органом, ніж Торгово-промислова палата, постачальник зобов`язаний надати документи, що підтверджують повноваження такого органу.

20. У разі, коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення ( цінним листом з описом вкладення ) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку договір припиняє свою дію з дати зазначеної у повідомленні про відмову від договору але не раніше дати отримання повідомлення.

21. Пунктом 10.1 договору від 20.12.2021 встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання Постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у пункті 10.2 цього договору і діє до 28.02.2023.

22. У пункті 11.13 договору від 20.12.2021 вказано, якщо договором передбачено направлення листів, повідомлень в електронному вигляді на електронні адреси сторін, такі листи, повідомлення вважаються належним чином направленими, якщо вони направлені в електронному вигляді на всі електронні адреси одночасно, вказані в розділі XIV даного договору.

У розділі XIV договору від 20.12.2021 серед реквізитів Покупця зазначена електронна адреса - ; серед реквізитів постачальника - ; .

23. Згідно з пунктами 13.1 - 13.5 договору від 20.12.2021 додатками до цього договору є: додаток № 1 - специфікація № 1; додаток № 2 - Форма-"Інформація про власників контрагента, включаючи кінцевого бенефіціарного власника (контролера)"; додаток № 3 - Графік поставки товару; додаток № 4 - Форма - "Акт приймання-передачі товару", (форма акту призначена для постачальника, що не є резидентом України ); додаток № 5 - "Технічні характеристики товару".

24. У специфікації №1 від 20.12.2021 (додаток №1 до договору від 20.12.2021) сторони узгодили найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю товару (без ПДВ), загальну вартість товару (без ПДВ), загальну вартість товару (з ПДВ).

25. В пунктах 1 - 4, 6, 7 специфікації №1 від 20.12.2021 вказано, що загальна вартість товару, що поставляється за цією специфікацією, дорівнює 1 424 994 038 грн 40 коп (з ПДВ). Вартість товару за даною специфікацією включає витрати на пакування, завантаження, монтажні матеріали для транспортування, транспортні витрати, витрати отримання сертифікату походження товару, митні витрати понесені продавцем при митному оформлені товару, а також усі мита, податки та інші обов`язкові платежі, які оплачуються постачальником при експорті товару.

26. Інспекція процесу виробництва та контролю якості товару (додаток 7 до договору) - здійснюється за рахунок Постачальника. Інспекція процесу виробництва та контролю якості товару (додаток 8 до договору) - здійснюється за рахунок та силами представника Покупця. Інспекція процесу виробництва та контролю якості товару згідно з додатком 7 та додатком 8 до договору здійснюється незалежно одна від одної. Інспекція виготовлення - ціна повинна включати вартість інспекції процесу виробництва та контролю якості товару за рахунок Постачальника, має проводитися незалежним аудитором.

27. Умови поставки товару: DDP (згідно ІНКОТЕРМС 2010) - станція ( склад ) призначення відповідно до місця поставки, вказаного в п. 10, 10.1 цієї специфікації. Транспортні витрати по доставці товару в місце призначення включені в ціну товару.

28. Строк поставки товару - поставка згідно з графіком: 50% обсягу протягом 180 календарних днів з дати укладання договору, 50% обсягу протягом 240 календарних днів з дати укладання договору. Дострокова поставка дозволена.

Відвантаження товару - згідно з графіком поставки.

29. Умови та строки оплати - оплата по факту поставки товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару та підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної на фактично поставлену партію товару. Виробник товару - ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб", Україна. Рік виготовлення товару - не більше 12 місяців з дати виготовлення товару на дату поставки.

30. В пункті 10 специфікації №1 від 20.12.2021 наведені реквізити вантажоотримувача. В підпункті 10.1 пункту 10 специфікації № 1 від 20.12.2021 визначені місця поставки товару залежно від транспорту (п`ять місць для поставки товару автомобільним транспортом, чотири місця - для поставки товару залізничним транспортом).

31. У Графіку поставки товару від 20.12.2021(додаток № 3 до договору від 20.12.2021) сторони узгодили найменування товару, його кількість для кожного виду товару, пункти приймання товару та строки поставки. Строки поставки тотожні тим, що визначені у специфікації №1 від 20.12.2021.

32. З огляду на Графік поставки товару від 20.12.2021 та специфікацію №1 від 20.12.2021 50% обсягу товару відповідач повинен був поставити протягом 180 календарних днів з дати укладання договору, тобто в строк до 18.06.2022 включно; 50% обсягу товару відповідач повинен був поставити протягом 240 календарних днів з дати укладання договору - до 17.08.2022 включно.

33. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство свої зобов`язання з поставки товару за договором на суму 539 547 658,66 грн виконало несвоєчасно, про що свідчать видаткові накладні, які наявні у матеріалах справи.

34. Як зазначав позивач 01.03.2022 на електронну адресу надійшов лист ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб" №075/65-22 від 25.02.2022 з повідомленням про настання форс- мажорної обставини - військової агресії та надано лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022; 24.05.2022 на електронну адресу надійшов лист ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб" №326/65-22 від 23.05.2022 з повідомленням про продовження форс-мажорних обставин та відповідно воєнного стану в Україні до 23.08.2022; 13.05.2024 на електронну адресу надійшов лист ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб" №475 від 10.05.2024 (відповідь на претензію) з копією сертифікату Торгово-промислової палати Дніпропетровської області №1200-24-0921 від 03.05.2024 вих. 257/08-15.

35. На підставі пункту 7.9 договору позивач нарахував відповідачу пеню та штраф за непоставлений товар за договором та направив відповідачу претензію від 09.04.2024 № 305.4-305-2-2468 про сплату 25 812 633,62 грн пені та штрафу у сумі 24 716 765,78 грн. Однак, відповідач у листі-відповіді №475 від 10.05.2024 послався на настання форс-мажорних обставин (сертифікат Торгово-промислової палати Дніпропетровської області №1200-24-0921 від 03.05.2024 вих. 257/08-15) та звільнення від відповідальності.

36. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначав про наявність підстав для звільнення його від відповідальності з огляду на форс-мажорні обставини (зупинка всіх виробничих процесів з 24.02.2022 по 15.07.2022; наявність та регулярність загроз артилерійського обстрілу або ракетного удару в м. Нікополі; включення Нікопольської міської територіальної громади станом на 23.07.2022 до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні); пошкодження виробничих цехів та будівель внаслідок обстрілів з 12 липня до кінця грудня 2022року; нестабільне постачання електричної енергії). Відповідач також зазначав, що сторони не могли передбачити виникнення форс-мажорних обставин та повномасштабне вторгнення РФ на територію України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

37. 06.11.2024 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2025, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.

38. Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання та відмови у задоволені позову, з огляду на наявність форс-мажорних обставин під час несвоєчасної поставки продукції (саме воєнні (бойові) дії стали причиною несвоєчасних поставок продукції виробництва відповідача).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу

39. 23.05.2025 позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

40. Підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначив пункти 1 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

41. В обґрунтування підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суди неправильно застосували норми пункту 1 частини першої статті 263, частини першої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 13.02.2024 у справі № 917/272/23, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 09.04.2024 у cправі № 905/342/23, від 02.04.2024 у cправі № 910/9226/23, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, від 16.05.2024 у cправі № 913/308/23, від 25.06.2024 у справі № 904/4103/23, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, щодо обставин непереборної сили та ознак форс-мажорних обставин.

42. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази (зокрема, укладений між сторонами договір в аспекті того, що граничним строком поставки двох партій товару є 18.06.2022 та 17.08.2022; видаткові накладні, відповідно до яких протягом періоду дії форс-мажорних обставин: з 24.02.2022 по 01.12.2022, відповідач поставляв позивачу товар за договором, а саме: з 24.06.2022 по 01.12.2022; наданий відповідачем сертифікат Торгово-промислової палати Дніпропетровської області № 1200-24-0321 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 03.05.2024 вих.257/08-15, який не підтверджує наявність у нього форс-мажорних обставин, оскільки протягом періоду дії форс-мажорних обставин, зазначених в ньому, відповідач виконував зобов`язання за договором) та встановлені обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме повідомлення - листа ТОВ "НІКО" вих.№075/65-22 від 25.02.2022, яке не містить підпису, у зв`язку з неправильним застосуванням статей 205, 207, пункту 1 частини першої статті 263, частини першої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", пункту 8.2 Договору через неврахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, пункт 1, 4 частини третьої статті 310 ГПК України).

43. Від Товариства надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить Суд відмовити позивачу у задоволенні касаційної скарги. Товариство у відзиві, зокрема, стверджує, що судами обох інстанцій було вірно встановлено, що факт військової агресії безпосередньо вплинув на можливість відповідача виконувати зобов`язання за укладеним договором; сторони за договором не перебувають у рівних умовах, оскільки Товариство знаходиться на територіях з активними бойовими діями, виробничі потужності відповідача майже щодня підпадають під обстріли та атаки з боку військових угрупувань, працівники відповідача ризикують життям під час виробництва продукції, яка є предметом постачання за договором.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

44. Імперативними приписами частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

45. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

46. Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності правових підстав стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов укладеного договору.

47. Згідно з доводами касаційної скарги предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені за результатами вирішення спору про відмову у задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій (пені та 7% штрафу) за договором.

48. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

49. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пунктів 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України.

50. Так, із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає про те, що суди неправильно застосували норми пункту 1 частини першої статті 263, частини першої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 13.02.2024 у справі № 917/272/23, від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 09.04.2024 у cправі № 905/342/23, від 02.04.2024 у cправі № 910/9226/23, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, від 16.05.2024 у cправі № 913/308/23, від 25.06.2024 у справі № 904/4103/23, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, щодо обставин непереборної сили та ознак форс-мажорних обставин.

51. Скаржник наполягає на тому, що Товариством не наведено доводів та не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б наявність обставин непереборної сили, за яких стало неможливим виконання зобов`язання з поставки товару. Водночас, згідно з правовими висновками Верховного Суду у означених вище постановах, між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок, тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин. При цьому скаржник вказує на те, що невиконання зобов`язання в силу форс-мажорних обставин і факт виконання є взаємовиключними обставинами адже дія непереборної сили саме унеможливлює виконання зобов`язання в принципі (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

52. Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що активні воєнні (бойові) дії вплинули на неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Суди прийшли до висновку про відповідність направленого Товариством листа-повідомлення вих. №075/65-22 від 25.02.2022 (повідомлення про форс-мажорні обставини) критерію "письмова форма". Суди зазначили, що військова агресія і обстріли м. Нікополь та Нікопольської територіальної громади стали тією непереборною силою для відповідача, яка унеможливила виконання зобов`язань за договором у встановлені строки. Зважаючи на виконання відповідачем своїх обов`язків по договору в повному обсязі, хоча й з простроченням, суди встановили наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу за порушення зобов`язання за договором на підставі положень пункту 8.1 договору, та приписів статей 617 ЦК України та 218 ГК України.

Отже, в основу оскаржуваних рішень покладено висновки місцевого та апеляційного господарських судів про те, що матеріалами справи підтверджуються обставини порушення відповідачем строків поставки товару, однак неможливість своєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором обумовлена наявністю обставин непереборної сили, що пов`язані з військовою агресією проти України.

53. Стосовно доводів касаційної скарги та висновків судів першої і апеляційної інстанції Суд зазначає таке.

54. Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

55. Статтями 610, 612 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

56. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

57. Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

58. Частиною другою статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

59. Згідно з частиною четвертою статті 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

60. Відповідно до частин першої, другої статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

61. Частина друга статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажором (обставинами непереборної сили), до яких належить у тому числі військові дії.

62. Верховний Суд неодноразово зазначав, що для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

63. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

64. Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності.

65. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (подібні за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 на яку посилається скаржник).

66. У постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 910/9226/23 сформульовано такі загальні висновки щодо застосування положень статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

"Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (аналогічний висновок викладено в пункті 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).

Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

При цьому, в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".

67. Суд вважає за необхідне також зазначити, що у пунктах 75-77 постанови від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала таке:

"Тобто сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".

68. Аналогічні за змістом висновки щодо оцінки судом сертифіката торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, містяться також у постанові Верховного Суду від 25.06.2024 у справі № 904/4103/23 (на яку посилається скаржник).

69. Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

70. Зі змісту як оскарженої постанови, так і рішення суду першої інстанції вбачається, що суди досліджуючи обставини справи, а також зміст спірних правовідносин, вважали, що у період після 24.02.2022 відбувся вплив обставин (військової агресії) на господарську діяльність і, як наслідок, це зумовило неможливість належного виконання договірних зобов`язань

71. Водночас, у пункті 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 зауважено, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

72. Суд зауважує, що суди першої та апеляційної інстанції залишили поза увагою встановлені фактичні обставини справи, зокрема, що відповідач у період із 24.06.2022 до 02.12.2022 року виконав у відповідній частині свої зобов`язання перед позивачем. Тобто, із вищевказаного вбачається виконання відповідачем договору у спірний період - період дії для відповідача форс-мажорних обставин.

73. Отже, суди належним чином не дослідили взаємозв`язку між доказами, які зазначені в оскаржених рішень, із обставинами, на які посилався відповідач, а отже, не дали оцінки цим доказам на предмет їх належності та допустимості в розрізі обставин, на підтвердження яких відповідач надав ці докази. Зокрема, суди попередніх інстанцій не дослідили наданий відповідачем сертифікат від 03.05.2024 № 1200-24-0921 та не з`ясували, чи він підтверджує існування обставин, які об`єктивно унеможливлювали належне виконання договірних зобов`язань відповідачем. Адже, як встановили суди, у період дії форс-мажору відповідач все ж таки здійснював постачання трубної продукції позивачу.

При цьому, суди взагалі не досліджували обставини, які змінились у спірний період часу та, відповідно, надали можливість відповідачу виконувати свої договірні зобов`язання із постачання товару (до грудня 2022), зазначеного судами, як період непереборних обставин (форс-мажору).

74. Враховуючи викладене вище, суди у вирішенні цього спору припустилися помилок у застосуванні до спірних правовідносин статті 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", приписів частини першої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України.

75. На порушення положень статей 86, 236, 269, 282 ГПК України суди першої та апеляційної інстанцій, помилково обмежившись лише посиланнями на наявність передбачених положеннями наведених вище матеріальних норм, у вирішенні підстав для звільнення постачальника від господарсько-правової відповідальності у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, пов`язаних з війною внаслідок повномасштабного вторгнення на територію України та триваючих станом на час виконання відповідачем зобов`язань (у період нарахування штрафних санкцій), існування яких підтверджується отриманим Товариством сертифікатом ТПП, не врахували зазначених вище правових висновків Верховного Суду.

Зокрема, належним чином не дослідили та не перевірили чи мають зазначені обставини необхідні ознаки абсолютності, надзвичайності, непередбачуваності та невідворотності в контексті зумовленої ними неможливості виконання Товариством зобов`язання з поставки товару в установлені договором строки, зважаючи на поставку відповідачем товару до грудня 2022 року. Тобто, в період після повномасштабного вторгнення на територію України, що в такому разі не виключає відсутність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання. Як і не дослідили обставин чи викликана неможливість належного виконання зобов`язання саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

76. У контексті встановлення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання судам необхідно врахувати та дослідити дії, які вчинялися, як позивачем так і відповідачем, як сторонами договору, задля уникнення негативних наслідків їх впливу, а також добросовісність сторін. Зазначені обставини необхідно враховуватиі зважаючи на зміст договірних правовідносин сторін, зокрема, узгодження у пункті 8.1 спірного договору обставин звільнення сторін від відповідальності як за невиконання, так і за неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили. Важливим у цьому аспекті є також недопустимість зловживання правом.

77. За таких обставин колегія суддів вважає, що покладений в основу оскаржуваних судових рішень висновок про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з постачальника штрафних санкцій (пені та 7% штрафу) у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин є передчасним, позаяк не відповідає усталеним правовим висновкам, викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

78. Оскільки застосування наведених вище висновків Верховного Суду стосується дослідження обставин виконання договору поставки трубної продукції, зважаючи на змістовне заперечення касаційної скарги щодо відповідних висновків та прохання задовольнити позовні вимоги повністю, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення судів попередніх інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

79. У свою чергу, доводи відзиву на касаційну скаргу не спростовують обставин недослідження судами зазначених обставин і не можуть бути підставою для залишення без змін оскаржуваних судових рішень.

80. Водночас Суд відхиляє, як необґрунтовані доводи позивача про те, що в порушення вимог норм процесуального закону не надали належної оцінки умовам пунктів 8.2, 11.13 договору, якими чітко передбачено обов`язок Товариства в установлений вказаним договором 7-денний строк повідомити покупця (замовника) про виникнення обставин непереборної сили саме в письмовій, а не в електронній формі з огляду на таке.

81. Суд зазначає, що військова агресія проти України станом на 24.02.2022 була непередбачуваною обставиною для будь-якого суб`єкта господарювання. Означені обставини можуть мати ознаки форс-мажорних також у вирішенні питання щодо можливості сторони скористатися у цей період послугами відділення поштового зв`язку. Поряд із тим, як встановили суди, відповідач листами-повідомленням про настання форс-мажорних обставин (та про продовження їх дії) вих. №075/65-22 від 25.02.2022 та вих. № 326/65-22 від 23.05.2022 зробив відповідне повідомлення позивачу про настання обставин непереборної сили. При цьому факт отримання цих повідомлень не заперечується позивачем.

82. Як зауважив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 20.05.2025 у справі № 904/685/24 та від 09.07.2025 у справі №904/975/24 у подібних правовідносин, у вирішенні цього питання підлягає застосуванню доктрина "лист у відповідь", а тому, за встановлених фактичних обставин спору, істотне значення має сам факт дотримання відповідачем вимог умов договору щодо повідомлення контрагента у 7-денний строк про виникнення обставин непереборної сили, ніж спосіб вчинення такого повідомлення. Наведене також узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові 03.08.2022 у справі № 910/5408/21. Вказаних висновок враховується з огляду на приписи частини четвертої статті 300 ГПК України.

83. У зв`язку із викладеним, оскільки доводи скаржника частково підтвердилися, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати, справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

84. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

85. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

86.Зважаючи на викладене, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення судів попередніх інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

87. Так, під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

88. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" задовольнити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2024 у справі № 904/2351/24 скасувати.

3. Справу № 904/2351/24 передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко