ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025м. ДніпроСправа № 904/2266/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр крові" Житомирської обласної, 10009, м. Житомир, вул. Кибальчича, 16,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ", 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс, 206/2,

про стягнення заборгованості за договором поставки

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне некомерційне підприємство "Обласний центр крові" Житомирської обласної звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" про стягнення грошових коштів по договору на закупівлю товару на суму 23 320,00 грн., а також судового збору в розмірі 3 028,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором на закупiвлю товару №81 вiд 12 травня 2023 року в частині поставки оплаченого позивачем товару.

Ухвалою суду від 12.05.2025р. залишено позовну заяву без руху.

14.05.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.05.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялась ухвала суду (про відкриття провадження у справі) від 19.05.2025р. в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи (а.с.45).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Будь-яких клопотань про продовження процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Станом на 24.07.2025р. відповідач не надав до суду відзив на позов.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним некомерційним підприємством «ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР КРОВІ» Житомирської обласної ради (далі Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ІНВЕСТ» (далі - Відповідач) за результатами проведення відкритих торгів з особливостями, з особливостями, відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.2022р. №1178, було укладено договір на закупівлю товару № 81 від 12 травня 2023 року (далі - Договір).

За змістом цього договору Відповідач зобов`язувався передати у власність Відповідача нафту і дистиляти, код ДК 021:2015:09130000-9 (Бензин та дизельне паливо (талони/скетч-карти)) у вигляді Талонів/скетч-карт (бланків-дозволів) (надалі - Товар) в кількості, асортименті та за ціною, що зазначені у Технічній специфікації, а Позивач прийняти і сплатити їх вартість на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору партією Товару вважається кількість товару, яка вказана в рахунках-фактурах, наданих протягом 2023 бюджетного року за формою, що затверджена Сторонами в Додатку 2 до Договору у межах кількості товару, що вказана у Технічній специфікації.

Згідно з положеннями п. 2.3. Договору, Відповідач протягом строку його дії зобов`язувався здійснювати постачання палива Позивачу за місцезнаходженням АЗС. Відповідача, а Позивач зобов`язувався приймати такий Товар, оплачений на умовах цього Договору.

Вартість вказаного Договору за п.4.1. Договору становила 131700 грн. в т.ч. ІІДВ 8615,89 грн. Відповідно до додатку .№ 1 до Договору, а саме технічної специфікації, Відповідач зобов`язувався передати у власність Позивача:

- бензин А-95 у кількості 2000 літрів за ціною 44,00 грн. за літр на суму 88000,00 грн.;

- бензин А-92 у кількості 300 літрів за ціною 43,00 грн. за літр на суму 12900,00 грн.;

- дизельне паливо у кількості 700 літрів за ціною 44,00 грн. за літр на суму 30800,00грн.

Додатком № 2 затверджено форму заявки на поставку Товару а додатком № 3 до Договору сторони погодили перелік АЗС, через які здійснюється передача у власність Покупця палива.

На виконання умов договору на підставі видаткової накладної № 0020/0000605 від 15 травня 2023 року передано Позивачу у вигляді талонів/скетч-карт на отримання пального, Товар на загальну суму 78900, грн.. в т.ч. ПДВ 5161,69 грн. з яких: бензин А-92 у кількості 300 літрів та бензин А-95 у кількості 1500 літрів.

Платіжною інструкцією №676 від 19 травня 2023 року підтверджено перерахування Позивачем на рахунок Відповідача 78900,00 грн. на виконання умов Договору.

Видатковою накладною № 0020/0000669 від 01 червня 2023 року Відповідач передав Позивачу у вигляді талонів/скетч-карт на отримання пального, Товар на загальну суму 52800,00 грн. у т.ч. ПДВ 3454,20 грн., з яких: бензин А-95 у кількості 500 літрів та дизельне паливо у кількості 700 літрів.

Позивач здійснив оплату вказаного Товару 09 червня 2023 року на суму 52800,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 776.

Таким чином, Позивач повністю виконав зобов`язання за Договором, сплативши на користь Відповідача грошові кошти на суму 131 700,00 грн.

Однак, Позивач не має можливості отримати частину Товару, у зв`язку з відмовою мережі АЗС, що вказані у переліку, затвердженого сторонами у додатку № 3 до Договору без належного обґрунтування причин та правових підстав відмови від реалізації палива.

Вищезазначене і стало підставою для звернення позивача до суду.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 23 320,00 грн. вартості нафтопродуктів.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно зі статтею 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Доказів поставки товару в обумовлений сторонами строк Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ " до суду не надало.

Стаття 693 Цивільного кодексу України регулює питання "попередньої оплати" товару, з якої вбачається, що "попередньою оплатою" визначається встановлений договором обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем.

Відповідно до частин другої та третьої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №922/2131/19, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 20.02.2019 у справі № 912/2275/17, від 30.07.2019 у справі № 904/4899/18.

У відповідності до п. 6.4. Договору товар вважається поставленим з моменту його фактичного отримання на АЗС Продавця. Факт отримання Товару підтверджується касовим-фіскальним чеком АЗС Продавця. Покупець зобов`язується виконати свої зобов`язання щодо фактичного отримання Товару протягом строку дії бланків- дозволів з урахуванням умов Договору.

Станом на момент звернення до суду у Позивача залишилось невикористаних талонів на відпуск пального (бланків-дозволів) на 530 літрів бензину А-95 (копії талонів наявні в матеріалах справи). Дані бланки-дозволи не мають вказаного терміну дії, тому на цей момент вони є дійсними та є підставою для отримання Позивачем Товару.

Положеннями п. 6.6. Договору передбачено чіткий алгоритм дій покупця у разі закінчення строку дії бланків-дозволів, однак, у зв`язку з відсутністю таких строків, необхідності здійснювати додаткові дії, щодо обміну бланків-дозволів чи продовження строку їх дії не виникало.

У зв`язку з тим, що на підставі переданих Відповідачем талонів на відпуск пального АЗС відмовляються відпускати Товар, тобто фактично відмовляють Позивачу у отриманні оплаченого Товару Позивач звернувся з листом до Відповідача від 27 лютого 2025 року № 100 з проханням забезпечити відпуск оплаченого пального або повернути невикористані кошти.

У відповідь на вказаний лист Відповідач не направив листа з обґрунтуванням невиконання умов Договору, не повернув кошти за Товар та не повідомив про порядок вирішення вказаної ситуації.

В подальшому, водії, що перебувають у трудових відносинах з Позивачем здійснювали спроби отримати товар через АЗС, які передбачені переліком у додатку №3 до Договору. Проте, ці намагання були безрезультатними, за наслідками відмови відпускати Товар на підставі бланків-дозволів Відповідача були складені відповідні акти від 03 березня 2025 року, 06 березня 2025 року та 07 березня 2025 року (а.с.7-9).

Таким чином, строк повернення попередньої оплати є таким, що настав.

Доказів повернення попередньої оплати відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

Відповідач доказів поставки товару, повернення попередньої оплати у розмірі 23 320,00грн. до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову у цій частині не спростував.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 23 320,00грн.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У той же час, згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву у даній справі було подано до суду через систему "Електронний суд", судовий збір, який підлягав сплаті позивачем, становить 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд відзначає, що, у зв`язку з внесенням позивачем судового збору у більшому розмірі, частина судового збору (605 грн. 60 коп.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в порядку, передбаченому пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (після надходження відповідного клопотання за ухвалою суду).

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ", 49600, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс, 206/2, ЄДРПОУ 3982115 на користь Комунального некомерційного підприємства "Обласний центр крові" Житомирської обласної, 10009, м. Житомир, вул. Кибальчича, 16, заборгованості у розмірі 23 320,00грн. (двадцять три тисячі триста двадцять гривень 00коп.) та судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.07.2025

Суддя С.П. Панна