ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. ХарківСправа № 922/2052/22 (922/735/25)
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Базака А.А.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Харківської області заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" про ухвалення додаткового рішення (вх.№16991 від 22.07.2025) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" (61166, м. Харків, проспект Науки, буд. 40, )
до Лаврова Володимира Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення збитків в межах справи №922/2052/22 про банкрутство ТОВ "Компанія Альтекс"
учасники справи в судове засіданні не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/2052/22 (922/735/25) від 17.07.2025, крім іншого, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Лаврова Володимира Юрійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АЛЬТЕКС» (Код , місцезнаходження: 61166, Харківська обл., місто Харків, пр. Науки, будинок 40, рахунок НОМЕР_2 в АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005) майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у загальному розмірі 107 120, 60 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід Державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок UA0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

22.07.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" надійшла заява (вх.№16991 від 22.07.2025) з додатком про ухвалення додаткового рішення у справі № 922/2052/22 (922/735/25).

Ухвалою суду від 25 липня 2025 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" (вх.№16991 від 22.07.2025) про ухвалення додаткового рішення. Розгляд заяви постановлено призначити на "31" липня 2025 р. о 12:10 год.

В судове засідання 31.07.2025 прибув представник позивача, який заявив клопотання про поновлення та долучення до матеріалів справи договору про надання професійної правничої допомоги (вх.№ 17707 від 31.07.2025), зазначивши, що останнім помилково не було долучено останнього до матеріалів справи № 922/2052/22 (922/735/25).

В судове засідання 31.07.2025 відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства (ухвала суду від 25.07.2025 у справі № 922/2052/22 (922/735/25) була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку та отримана останнім 30.07.2025, що вбачається з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду"), про причини неявки суд не повідомив, явка останнього обов`язковою в судове засідання 31.07.2025 не визначалась.

Судом враховано, що Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.05.2021 у справі №1.380.2019.006107, від 22.07.2021 у справі №340/141/21, від 16.09.2021 у справі №240/10995/20 та від 12.09.2022 у справі №120/16601/21-а.

В судове засідання 31.07.2025 задоволено клопотання представника позивача (вх.№ 17707 від 31.07.2025). Поновлено строк представнику позивача на подачу доказів на підставі ч. 1 ст. 119 ГПК України та долучено поданий відповідачем договір про надання професійної правничої допомоги до матеріалів справи № 922/2052/22 (922/735/25).

В судове засідання 31.07.2025 оголошено перерву до 15:30 год.

Після перерви учасники справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" про ухвалення додаткового рішення (вх.№16991 від 22.07.2025), суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним приписам Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи з системного аналізу положень ч. 8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі доказів, які подаються сторонами до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку із недоведеністю їх наявності у порядку, передбаченому положеннями ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ст.ст. 76-77 ГПК України.

Водночас, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог, передбачених ч. 4 ст. 126 ГПК України щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, ціною позову. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з тим, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, та відповідно до яких суд наділений дискреційними повноваженнями щодо встановлення обставин виникнення судових витрат та визначення їх розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21, у додатковій постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 925/367/20(925/107/21).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, від 04.06.2019 у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 20000,00 грн, остаточних розрахунок судових витрат буде надано в строки передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Так представником позивача в якості доказів понесення останнім витрат на правничу допомогу у справі № 922/2052/22 (922/735/25) надано копії: Договору про надання професійної правничої допомоги від 10.03.2025; ордеру на надання правничої допомоги серія АХ №1244309; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3305; Акту здавання- приймання наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги датований 21.07.2025.

Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача при розгляді даної справи в Господарському суді Харківської області здійснював адвокат Ломакін Е.В. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АХ №1244309.

Так, при дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що 10.03.2023 між позивачем в особі ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Квашин і партнери" (Виконавець), було укладено Договір про надання професійної правової допомоги від 10.03.2023 (Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги Клієнту. Правовою допомогою в розумінні цього договору є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід Клієнта, участь адвоката в слідчих діях в кримінальних провадженнях в ході досудового розслідування в яких здійснюють правоохоронні органи (Національна поліція, Бюро економічної безпеки України, Державне бюро розслідувань, Служба безпеки України, прокуратура), контроль за дотриманням законодавства, складання документів правового характеру, захист та представництво інтересів Клієнта в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судах загальної та спеціальної юрисдикції..

Згідно 2.2. Договору до обов`язків і прав Виконавця входить наступне: виконавець зобов`язується в повній відповідності з чинним законодавством України здійснювати свої функції, коло яких визначено у розділі 1 цього Договору, а також у відповідній довіреності, яка видана Клієнтом Виконавцю або його довіреним особам в рамках цього Договору, в тому числі, представляти інтереси Клієнта у відповідних установах, органах, підприємствах та організаціях; виконавець зобов`язується інформувати Клієнта, за його вимогою, про заходи, які здійснюються ним в рамках даного Договору; виконавець зобов`язується не розголошувати і не передавати третім особам конфіденційну інформацію Клієнта, отриману в ході виконання зобов`язань по даному Договору без згоди Клієнта, окрім випадків, коли обов`язковість надання таких документів (інформації) прямо передбачена чинним в Україні законодавством; виконавець не вправі здійснювати будь-які дії на шкоду законним і комерційним інтересам Клієнта та використовувати всі способи захисту прав та законних інтересів Клієнта, що визначені законом; Виконавець має право достроково розірвати даний Договір і припинити виконання зобов`язань за даним договором, якщо Клієнт неналежним чином виконує прийняті на себе зобов`язання.

Згідно п. 3.1. Договору, здавання-приймання робіт за поточний місяць (послуг) здійснюється шляхом підписання Акту здавання-приймання наданих послуг. Дата підписання Акту здавання-приймання наданих послуг є моментом виконання сторонами відповідних зобов`язань по даному Договору. Акти здавання-приймання робіт (послуг) підписуються сторонами в кінці кожного місяця в якому здійснювалося обслуговування.

Відповідно п.4.1. Договору, вартість послуг Виконавця складає вартість роботи Виконавця по наданню послуг за даним Договором і вартість винагороди Виконавця за позитивні результати наданих послуг. Винагорода Виконавця, строки і умови її виплати виплачується Клієнтом за окремі види послуг, наперед обумовлені Додатковою угодою Сторін і вказані в п.4.5. даного Договору. Вартість послуг по даному договору визначається на підставі Акту здавання-приймання наданих послуг та рахунків, протягом всього терміну дії Договору.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що сторони мають на увазі наступні послуги:

- участь адвоката в слідчих діях в кримінальних провадженнях досудове розслідування в яких здійснюють правоохоронні органи (Національна поліція, Бюро економічної безпеки України, Державне бюро розслідувань, Служба безпеки України, прокуратура);

- надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок по законодавству;

- здійснення правового обслуговування підприємств, установ і організацій, зокрема представництво інтересів клієнта в усіх без винятку підприємствах, установах, організаціях;

- юридичне супроводження укладання і виконання цивільно-правових договорів;

- складання скарг, заяв і інших документів правового характеру;

- здійснення представництва інтересів громадян, підприємств, установ і організацій в суді, господарському суді та в інших органах по кримінальним, цивільним справам і справам про адміністративні правопорушення;

- здійснення захисту інтересів фізичних і юридичних осіб в центральних і місцевих органах державної влади і органах місцевого самоврядування;

- надання інших послуг, які в силу кваліфікації Виконавця можуть бути надані.

Згідно п. 7.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 10.03.2026 року з правом подальшої пролонгації.

Як вбачається з Акту здавання- приймання наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 21.07.2025 Адвокатське об`єднання "Квашин і партнери" здійснило надання в період з 28.02.2025 по 21.07.2025 для ТОВ "Компанія Альтекс" юридичні послуги згідно вимогам зазначеного Договору на загальну суму 24000,00 грн, а саме: складання позовної заяви ТОВ "Компанія Альтекс" до Лаврова В.Ю. про стягнення коштів в межах справи №922/2052/22 про банкрутство ТОВ "Компанія Альтекс"(3 години, 9000,00 грн); правовий аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка правової позиції (2 години, 6000,00 грн); участь в судовому засіданні 29.05.2025 ( 3000,00 грн); участь в судовому засіданні 17.06.2025 ( 3000,00 грн); участь в судовому засіданні 08.07.2025 (3000,00 грн) загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 24000,00 грн.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, враховуючи затрачений адвокатом час на надання таких послуг , суд вважає, що у даному випадку розумним та виправданим є стягнення 17000,00 грн. витрат на правничу допомогу у контексті представлених документів та характеру спору. Це підтверджується обсягом роботи, виконаної адвокатом, і складністю виконаних завдань, ціною позову. Суд дійшов висновку, що сума у розмірі 17000,00 грн. відповідає критеріям реальності та необхідності, прийнятим у судовій практиці.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу суд вважає необхідним покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" про ухвалення додаткового рішення (вх.№16991 від 22.07.2025) задовольнити частково.

Стягнути з Лаврова Володимира Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" (61166, м. Харків, проспект Науки, буд. 40, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Альтекс" (61166, м. Харків, проспект Науки, буд. 40, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Додаткове рішення складено та підписано 31.07.2025

Суддя В.О. Усатий