ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2025 р.

м. Київ

Справа № 911/650/24

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Москалика О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Смайл» (08290, Київська область, Бучанський район, селище міського типу Гостомель, провулок Ювілейний, 2а/8, кв. 117, )

до Фізичної особи-підприємця Короткова Максима Володимировича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг відповідального зберігання,

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Короткова Максима Володимировича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Смайл» (08290, Київська область, Бучанський район, селище міського типу Гостомель, провулок Ювілейний, 2а/8, кв. 117, )

про визнання договору №13/06 про надання послуг відповідального зберігання від 13.06.2023 недійсним,

за участю представників:

позивача за первісним позовом: Бородіна В`ячеслава Костянтиновича, Гапона Сергія Васильовича;

відповідача за первісним позовом: Короткова Максима Володимировича, Литовченка Олексія Сергійовича,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Смайл» (далі Товариство) до Фізичної особи підприємця Короткова Максима Володимировича (далі ФОП Коротков М.В.) про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг відповідального зберігання від 13.06.2023 №13/06 (далі Договір №13/06), від 15.06.2023 №01/06 (далі Договір №01/06).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на відповідальному зберіганні ФОП Короткова М.В. залишилось 1407 одиниць товару за спірними Договорами на загальну заставну вартість 198575 грн, який не був повернутий Відповідачем, що за вимог Закону є підставою для стягнення з Відповідач як зберігача заставної вартості неповернутого товару (стягнення збитків).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.03.2024 позовну заяву залишено без руху, запропоновано Позивачу усунути недоліки позовної заяви, шляхом реєстрації свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

25.03.2024 до Господарського суду Київської області від Позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.04.2024, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов.

17.04.2024 до Господарського суду Київської області від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що Договір №01/06 та Акт №№ 1, 2 до Договору №01/06 були підписані під дією тиску зі сторони Кузьмічової М.Ю. та Бородіна В.К., укладення правочину не відповідало його волі, він не бажав настання юридичних наслідків. Звертає увагу суду, що Договір №13/06 та акт №1 до Договору №13/06 ним не підписувався та не укладався, ці документи є підроблені, у зв`язку з чим звернувся із відповідною заявою до Національної поліції.

17.04.2024 до Господарського суду Київської області від Відповідача надійшла зустрічна позовна заява про визнання Договору №13/06 недійсним в порядку статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Позовні вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що Договір №13/06 сторонами не підписувався та не укладався, в тому числі не підписувався акт до спірного Договору №13/06, договір є підробленим, а тому підлягає визнанню недійсним.

Згідно частини 1 статті 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. За приписами цієї ж статті ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Суд перевіривши зустрічну позовну заяву встановив, що первісний та зустрічний позов взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, позаяк, вони виникли з одних правовідносин.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.04.2024, зокрема, прийнято зустрічну позовну заяву ФОП Короткова М.В. у справі № 911/650/24 про визнання Договору №13/06 недійсним до розгляду; об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом та перейдено до розгляду справи №911/650/24 за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 07.05.2024; розгляд справи розпочато спочатку; встановлено ТОВ «Експерт Смайл» строк для подання відзиву на зустрічну позовну заяву.

26.04.2024 від Позивача за первісним позовом до суду надійшла відповідь на позовну заяву, в якій зазначає, що Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин вказаних у відзиві на позовну заяву щодо підписання Договору №01/06, звернення до правоохоронних органів не свідчить про наявність психологічного впливу. Підробка Договору №13/06 та акту №1 до спірного договору не заслуговує уваги, оскільки вони були виконанні на 1 аркуші, що виключає можливість замінити останній аркуш. Також надійшли заперечення на клопотання про призначення судової експертизи у справі.

06.05.2024 від Товариства надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що твердження Відповідач за первісним позовом щодо підписання договору та акту до нього під впливом психологічного тиску жодним чином не доказано, а звернення до правоохоронних органів не може свідчити про психологічний тиск. Всі доводи викладені у зустрічній позовній заяві є надуманими та не підтверджуються ніякими доказами. Просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.

Від позивача за зустрічним позовом 06.05.2024 до суду надійшла заява про проведення експертизи у справі. ТОВ «Експерт Смайл» подало заперечення щодо такої заяви. У судовому засіданні 07.05.2024 суд заслухав виступи представників сторін та надав час представнику ФОП Короткова М.В. для фіналізації питань, які сторона має намір поставити на розгляд експертизи до 09.05.2024. У засіданні вирішено оголосити перерву до 13.05.2024.

До суду 09.05.2024 було подано клопотання про проведення експертизи в остаточній редакції.

У судовому засіданні 13.05.2024 суд за клопотанням сторони заявника ФОП Короткова М.В. зняв з розгляду попередні клопотання про проведення експертизи та перейшов до розгляду клопотання про призначення експертизи, що датоване 09.05.2024. Представник позивача за зустрічним позовом наполягав на необхідності проведення експертизи, яка матиме вплив на предмет доказування зустрічних позовних вимог у справі, тоді як представник Відповідача за зустрічним позовом вказав, що вважав експертизу недоцільною та такою, що націлена на затягування розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2024 у справі була призначена технічна експертиза документів. Проведення технічної експертизи документів доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС (04119, м. Київ, вул. Джонса Ґарета, 5). Провадження у справі зупинено, матеріали справи направлено до експертної установи.

16.05.2024 до Господарського суду Київської області від Позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено: ОСОБА_1 вийшов із Товариства через шантаж; підписання договору відбулось під тиском фактично він віддав товар, а не приймав; всі договори були формальні, для прикриття від ймовірного блокування діяльності товариства, послуги реально не надавалися; договори не супроводжувались рахунками, актами виконаних робіт; документи зникли зі складу, що дає підстави підозрювати фальсифікацію з боку відповідача, є підозра в підробці документа шляхом двостороннього друку.

30.05.2024 до Господарського суду Київської області від Відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення, в яких зазначив: більшість інформації викладеної у відповіді на відзив не має відношення до предмету спору; Коротков М.В. не вніс свій вклад у статутний капітал, що і стало підставою для виходу зі складу учасників Товариства; розподіл майна Товариства не здійснювалось, до показів Риник А.А. щодо розподілу продукції необхідно ставитися критично, оскільки вказані твердження нічим не підтверджуються; твердження Короткова А.А., що вихід зі складу учасників Товариства відбувався внаслідок тиску не підтверджується жодними доказами; обшуки не мають жодного відношення до діяльності Товариства; надані Google таблиці не є документами, які підтверджують находження та рух товару, не містять достовірної інформації, будь яких договорів щодо ведення обліку фінансової діяльності згідно Google таблиць не укладались, та не являється обліковими документами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2024 задоволено клопотання експерта та надано знакодрукуючий пристрій Canon Pixma G3411.

До Господарського суду Київської області 26.09.2024 від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС надійшов висновок за наслідками проведення експертизи та додаткові матеріали, зокрема, знакодрукуючий пристрій Canon Pixma G3411, що надавався експерту для дослідження.

З висновку вбачається, що на поставлені перед експертом запитання: "Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?" та "Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Акту №1 до Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?", експерт не зміг дійти однозначного висновку, зазначивши лише, що вирішити вказані запитання в ході проведених досліджень не виявилось можливим.

Що стосується решти поставлених судом перед експертом питань, то експерт повідомив суд про те, що останні не вирішувались в ході експертизи, оскільки на момент складання висновку експерта у Київському НДЕКЦ МВС відсутній спеціаліст, що має право проведення судових експертиз за експертною спеціальністю 2.4 "Дослідження давнини виготовлення документів".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.10.2024 судом поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 14.10.2024

11.10.2024 до Господарського суду Київської області від Позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про призначення повторної судової технічної експертизи документів з огляду на те, що висновок експерта не надав відповідей на поставлені питання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.11.2024, зокрема, клопотання ФОП Короткова М. В. про призначення повторної судової технічної експертизи документів у справі задоволено частково; призначено судову технічну експертизу документів Договору №13/06 13.06.2023 та Акту №1 до Договору №13/06.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2025 відмовлено в задоволенні клопотання експертів від 06.12.2024, яким доручено виконання судової експертизи № 11454/24-34/11456/24-33 у господарській справі №911/650/24. Скасовано в порядку частини 3 статті 125 ГПК України ухвалу Господарського суду Київської області від 12.11.2024 про призначення експертизи у справі №911/650/24.

27.01.2025 від позивача за зустрічним позовом до Господарського суду Київської області надійшла чергова заява про проведення експертизи у справі. ТОВ «Експерт Смайл» 29.01.2025 подало заперечення щодо такої заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.02.2025 клопотання Позивача за зустрічним позовом про призначення експертизи у справі задоволено. Призначено повторну судову технічну експертизу документів Договору №13/06 та Акту №1 до Договору №13/06. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: - Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях? - Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Акту №1 до Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?- Чи виготовлено сторінка 2 Договору №13/06 та сторінка 2 Акту №1 до Договору №13/06 шляхом друку на знакодрукуючому пристрої Короткова М.В. - Canon PIXMA G3411? Проведення експертизи доручено Українському науково-дослідному інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України.

До суду 28.05.2025 надійшов лист від Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України щодо надіслання висновку експерта. До листа додано висновок експерта від 16.05.2025 № 140/1 на 11 аркушах, а також матеріали дослідження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.06.2025 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.07.2025.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 22.07.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Фактичні обставини справи і доводи сторін у справі

Щодо первісного позову.

Позивач за первісним позовом звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення з ФОП Короткова М.В. на користь Товариства 167856 грн заставної вартості товару, неповернутого за Договором №13/06, та 30719 грн заставної вартості товару, неповернутого за Договором №01/06. Окрім того, Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, та зазначає орієнтовний розрахунок таких витрат, які вже понесені або які, на його думку, можуть бути понесені в подальшому.

Позивач за первісним позовом зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Смайл Дистриб`юшин Груп» (стара назва Товариства; далі - Поклажодавець) та ФОП Коротков М.В. (далі Зберігач) був укладений Договір від 13.06.2023 №13/06, відповідно до умов якого:

- Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності Поклажодавця (далі - Товар). Згідно даного Договору Товаром є: засоби гігієни (зубні пасти, зубні щітки і т.п.) торгових марок Nordics (Болгарія) та Swiss Dent (Швейцарія). Зберігач здійснює зберігання Товару за адресою місцезнаходження Зберігача. Поклажодавець зобов`язується провести оплату за надані послуги в розмірі та терміни, визначені умовами договору (пункт 1.1.-1.4. Договору);

- Зберігач зобов`язаний: забезпечити схоронність Товару Поклажодавця; вчасно вжити заходів по запобіганню ушкодженню, псуванню і втрати Товару; вчасно повідомляти Поклажодавця про обставини, що загрожують схоронності Товару; забезпечити стан приміщення, де зберігається Товар Поклажодавця, у відповідності будівельним, Технічним, протипожежним, санітарним нормам, правилам техніки безпеки (пункти 2.1.-2.1.4. Договору);

- Поклажодавець зобов`язаний: здійснювати передачу Товару на зберігання; передавати на зберігання Товар належної якості та з належним чином оформленими документами; вчасно оплачувати послуги Зберігача по зберіганню Товару (пункти 2.2.-2.2.3. Договору);

- передача Товару на відповідальне зберігання здійснюється за актом приймання-передачі Товару. Зняття Товару зі зберігання здійснюється в місці зберігання Товару за актами приймання-передачі. Кількість і вартість (заставна) Товару, який передається на відповідальне зберігання, зазначається в актах приймання-передачі (пункти 3.1.-3.3. Договору);

- сторони проводять інвентаризацію Товару Поклажодавця на складі Зберігача, результати якої оформляються Сторонами Інвентаризаційною відомістю на Товар. У випадку розбіжності результатів інвентаризації з даними однієї зі Сторін, сторони протягом 5-ти робочих днів проводять уточнену інвентаризацію і звірення з даними, зазначеними в обліковій документації (актах інвентаризації попередніх періодів, актах приймання-передачі Товару на зберігання і зняття зі зберігання) Зберігача і Поклажодавця. Після проведення зазначених заходів уповноважені представники Сторін зобов`язані скласти відповідний Акт про інвентаризацію товару (пункти 3.4.-3.5. Договору);

- послуги Зберігача по зберіганню всього Товару складають, 1500 грн на місяць (пункт 4.1. Договору);

- Поклажодавець гарантує, що він є власником Товару і до нього немає претензій третіх осіб (пункт 5.1. Договору);

- Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором у розмірі завданих збитків. Зберігач зобов`язаний відшкодувати Поклажодавцю Товару, прийнятого на відповідальне зберігання, збитки в разі: 1) втрати (нестачі) Товару в розмірі заставної вартості втраченого Товару або Товару, якого не вистачає; 2) пошкодження Товару в розмірі суми, на яку знизилась його заставна вартість. У випадку виявлення факту втрати (нестачі) Товару уповноважені представники Сторін складають Акт. Для визначення обсягів втрат фактичні залишки Товару на складі будуть порівнюватись із різницею між обсягами Товару, які надійшли на склад Зберігача та були передані Поклажодавцю відповідно до товарно-супровідних документів, актів приймання-передачі товару та попередніх актів звірки залишків товару. Вартість втраченого Товару буде встановлюватись за вартістю переданого на зберігання Товару згідно актів приймання-передачі. Відшкодування причинених збитків не звільняє винну Сторону від виконання зобов`язання в натурі (пункти 6.1. 6.4. Договору).

- договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2023, але у всякому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 9.1. Договору).

Позивач за первісним позовом вказує, що на виконання умов Договору №13/06 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв Товар в кількості 1195 штук із загальною заставною вартістю 167856 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 13.06.2023 №1 (далі Акт №1 за Договором №13/06), який підписаний учасниками справи.

Проте, Зберігач не передав (повернув), а Поклажодавець не отримував від Зберігача Товар, який переданий на відповідальне зберігання за Договором №13/06. Таким чином, на думку позивача, на відповідальному зберіганні відповідача залишилось 1195 одиниць Товару загальною заставною вартістю 167856 грн за Договором №13/06.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Смайл Дистриб`юшин Груп» (стара назва Товариства; далі - Поклажодавець) та ФОП Коротков М.В. (далі Зберігач) був укладений Договір від 15.06.2023 №01/06, відповідно до умов якого:

- Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності Поклажодавця (далі - Товар). Згідно даного Договору Товаром є: засоби гігієни (зубні пасти, зубні щітки і т.п.) торгових марок Nordics (Болгарія) та Swiss Dent (Швейцарія). Зберігач здійснює зберігання Товару за адресою місцезнаходження Зберігача. Поклажодавець зобов`язується провести оплату за надані послуги в розмірі та терміни, визначені умовами договору (пункт 1.1.-1.4. Договору);

- Зберігач зобов`язаний: забезпечити схоронність Товару Поклажодавця; вчасно вжити заходів по запобіганню ушкодженню, псуванню і втрати Товару; вчасно повідомляти Поклажодавця про обставини, що загрожують схоронності Товару; забезпечити стан приміщення, де зберігається Товар Поклажодавця, у відповідності будівельним, Технічним, протипожежним, санітарним нормам, правилам техніки безпеки (пункти 2.1.-2.1.4. Договору);

- Поклажодавець зобов`язаний: здійснювати передачу Товару на зберігання; передавати на зберігання Товар належної якості та з належним чином оформленими документами; вчасно оплачувати послуги Зберігача по зберіганню Товару (пункти 2.2.-2.2.3. Договору);

- передача Товару на відповідальне зберігання здійснюється за актом приймання-передачі Товару. Зняття Товару зі зберігання здійснюється в місці зберігання Товару за актами приймання-передачі. Кількість і вартість (заставна) Товару, який передається на відповідальне зберігання, зазначається в актах приймання-передачі (пункти 3.1.-3.3. Договору);

- сторони проводять інвентаризацію Товару Поклажодавця на складі Зберігача, результати якої оформляються Сторонами Інвентаризаційною відомістю на Товар. У випадку розбіжності результатів інвентаризації з даними однієї зі Сторін, сторони протягом 5-ти робочих днів проводять уточнену інвентаризацію і звірення з даними, зазначеними в обліковій документації (актах інвентаризації попередніх періодів, актах приймання-передачі Товару на зберігання і зняття зі зберігання) Зберігача і Поклажодавця. Після проведення зазначених заходів уповноважені представники Сторін зобов`язані скласти відповідний Акт про інвентаризацію товару (пункти 3.4.-3.5. Договору);

- послуги Зберігача по зберіганню всього Товару складають, 500 грн на місяць (пункт 4.1. Договору);

- Поклажодавець гарантує, що він є власником Товару і до нього немає претензій третіх осіб (пункт 5.1. Договору);

- Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором у розмірі завданих збитків. Зберігач зобов`язаний відшкодувати Поклажодавцю Товару, прийнятого на відповідальне зберігання, збитки в разі: 1) втрати (нестачі) Товару в розмірі заставної вартості втраченого Товару або Товару, якого не вистачає; 2) пошкодження Товару в розмірі суми, на яку знизилась його заставна вартість. У випадку виявлення факту втрати (нестачі) Товару уповноважені представники Сторін складають Акт. Для визначення обсягів втрат фактичні залишки Товару на складі будуть порівнюватись із різницею між обсягами Товару, які надійшли на склад Зберігача та були передані Поклажодацю відповідно до товарно-супровідних документів, актів приймання-передачі товару та попередніх актів звірки залишків товару. Вартість втраченого Товару буде встановлюватись за вартістю переданого на зберігання Товару згідно актів приймання-передачі. Відшкодування причинених збитків не звільняє винну Сторону від виконання зобов`язання в натурі (пункти 6.1. 6.4. Договору).

- договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2023, але у всякому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 9.1. Договору).

На виконання умов Договору №01/06 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв Товар в кількості 1034 штук із загальною заставною вартістю 171945,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 13.06.2023 №1 (далі Акт №1 за Договором №01/06), який підписаний учасниками справи.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 18.06.2023 №2 до Договору №01/06 Поклажодавець отримав, а Зберігач передав Товар в загальній кількості 822 штук із загальною вартістю 141226,50 грн.

Таким чином, на відповідальному зберіганні відповідача залишилось 212 одиниць Товару загальною заставною вартістю 30719 грн за Договором №01/06.

На думку Позивача за первісним позовом, на відповідальному зберіганні Відповідача залишилось 1407 одиниць Товару загальною заставною вартістю 198575 грн за спірними Договорами, які не повернуті Позивачу.

Такі обставини, на думку Позивача за первісним позовом, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим Позивач звернувся до господарського суду з позовом, згідно з яким просить стягнути з Відповідача 198575 грн заставної вартості Товару за спірними Договорами.

Щодо зустрічного позову.

Як стверджує Позивач за зустрічним позовом, спірний правочин (Договір №13/06) не підписувався і не укладався між учасниками справи, в тому числі не підписувався Акт №1 до Договору №13/06. Позивач зазначає, що навіть не має другого екземпляра спірного договору. Товар в кількості 1195 одиниць заставною вартістю 167856 грн за Актом №1 до Договору №13/06 Позивачем за зустрічним позовом на відповідальне зберігання не приймався.

Позивач за зустрічним Позовом вважає, що Договір №13/06 та Акт №1 до спірного договору, які були додані до позовної заяви, були підроблені посадовими особами Товариства.

В подальшому підроблені документи були використані Товариством як підстава звернення до суду із відповідним позовом.

А тому, на думку позивача за зустрічним позовом, вказані обставини є підставою для визнання Договору №13/06 недійсним.

Отже, позивач за зустрічним позовом, вважає, що вказані обставини порушують його права, та є підставою для звернення з даним зустрічним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Висновки господарського суду.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини, воно закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом положень статей 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до частини 1, 2 статті 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, установленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

За змістом частини 1 статті 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Статтею 948 ЦК України визначено, що поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

За змістом статті 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Відповідно до частини 1 статті 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Водночас у статті 953 ЦК України унормовано, що зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За змістом частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За умовами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо первісного позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що станом на подання позовної заяви до суду Позивач не отримав від Відповідача з відповідального зберігання Товар в повному обсязі за спірними Договорами. В обґрунтування заявлених вимог про стягнення завданих збитків Позивач за первісним позовом посилається на норми частини 1 статті 951 ЦК України.

Так, Розділом 6 спірних Договорів, сторонами погоджено умови про те, що Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором у розмірі завданих збитків. Зберігач зобов`язаний відшкодувати Поклажодавцю Товару, прийнятого на відповідальне зберігання, збитки в разі: 1) втрати (нестачі) Товару в розмірі заставної вартості втраченого Товару або Товару, якого не вистачає; 2) пошкодження Товару в розмірі суми, на яку знизилась його заставна вартість. У випадку виявлення факту втрати (нестачі) Товару уповноважені представники Сторін складають Акт. Для визначення обсягів втрат фактичні залишки Товару на складі будуть порівнюватись із різницею між обсягами Товару, які надійшли на склад Зберігача та були передані Поклажодацю відповідно до товарно-супровідних документів, актів приймання-передачі товару та попередніх актів звірки залишків товару. Вартість втраченого Товару буде встановлюватись за вартістю переданого на зберігання Товару згідно актів приймання-передачі. Відшкодування причинених збитків не звільняє винну Сторону від виконання зобов`язання в натурі.

Проте, суд акцентує увагу на тому, що позивач не надав належних та допустимих доказів втрати (нестачі) Товару за спірними Договорами, зокрема, не подано Акту про втрату (нестачу) Товару, про який зазначено у позовній заяві, складеного уповноваженими представниками сторін.

Згідно з умовами договору, саме складання такого акту є визначальним для фіксування факту втрати та подальшого визначення обсягу збитків.

За відсутності відповідного документа, який би підтверджував настання події (втрати), на яку посилається Позивач, вимога про стягнення збитків є необґрунтованою.

Судом встановлено, що спірні Договори набирають законної сили з моменту їх підписання Сторонами і діють до 31.12.2023, але у всякому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договорами (пункт 9.1. Договорів).

При цьому спірні Договори не містять дати закінчення строку на який зберігається Товар.

Поряд з цим, за доводами Позивача за первісним позовом Відповідачем було повернуто частину Товару в кількості 822 одиниць за Договором №01/06 із загальною заставною вартістю 141226,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі №2 від 18.06.2023.

Позивач за первісним позовом стверджує, що за Договором №01/06 не було повернуто 212 одиниць Товару загальною заставною вартістю 30719 грн, а за Договором №13/06 не було повернуто 1195 одиниць Товару на загальну суму 167856 грн.

Разом з тим, суд критично оцінює наданий Позивачем за первісним позовом Акт №2 до Договору №01/06, оскільки вказаний акт містить виправлення щодо кількості повернутого Товару, щодо вказаних виправлень відсутні будь-які пояснення з боку позивача.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази проведення між сторонами інвентаризації Товару (пункти 3.4.-3.5. Договорів), що унеможливлює достовірне встановлення залишків товару у Відповідача за первісним позовом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, установленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Водночас у статті 953 ЦК України унормовано, що зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Саме на Позивача за первісним позовом покладено обов`язок забрати Товар у Зберігача Товару.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем не вчинялись документально підтверджені дії для повернення Товару за спірними Договорами. Суду не надано жодного доказу того, що позивач за первісним позовом направляв відповідачу вимогу про повернення всього товару зі зберігання, як до моменту звернення з позовом про стягнення вартості товару так і після.

Причини, за якими Позивач не вимагає повернення товару, позивачем не зазначені. Позивач чітко не обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення збитків, доказів втрати товару не надано. Обставини, що виправдовують стягнення коштів, а не повернення Товару суду не наведені.

Так, Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на тому, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Позивач, ставлячи вимогу про повернення коштів, не надає доказів ані втрати або пошкодження майна, ані будь-яких доказів наявності в цьому умислу або грубої необережності з боку відповідача, а лише вказує що, на відповідальному зберіганні залишився Товар на загальну заставну вартість 198575 грн. Позивачем не доведено наявності у діях Відповідача протиправної поведінки та обставини втрати Товару за спірними Договорами.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про передчасність заявлених позивачем вимог у цій справі, - суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову повністю.

Щодо заперечень відповідача за первісним позовом суд зазначає наступне.

Посилання Відповідача за первісним позовом на наявність психологічного впливу під час укладення Договору №01/06 та акту до нього є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Факт звернення до правоохоронних органів сам по собі не свідчить про наявність примусу чи психологічного тиску, а лише може свідчити про суб`єктивне сприйняття особою певної ситуації. Такий факт не є достатнім доказом впливу на волевиявлення під час укладення правочину.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Разом з тим, стороною не надано жодних доказів на підтвердження того, що підписання спірного договору відбулося внаслідок психологічного тиску, примусу чи інших протиправних дій.

Отже, твердження про укладення договору під психологічним впливом є бездоказовими та не можуть бути прийняті судом як підстава для визнання правочину недійсним.

Суд зазначає, що надані у матеріалах справи Google-таблиці не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження факту надходження та руху товару.

Зазначені таблиці не є офіційними документами бухгалтерського чи товарного обліку, не містять достовірної первинної інформації та не оформлені у порядку, передбаченому законодавством.

Крім того, жодних договорів або угод між сторонами, які б передбачали ведення обліку фінансової чи господарської діяльності шляхом ведення Google-таблиць, не укладалося.

За таких обставин, надані Google-таблиці не є обліковими документами у розумінні чинного законодавства та не можуть слугувати належним доказом у справі.

Щодо заяви свідка, суд оцінює її критично, з урахуванням відсутності об`єктивного підтвердження викладених у ній обставин, а також у зв`язку з її загальним характером та відсутністю прямих доказів на підтвердження позиції сторони, яка її надала.

Щодо зустрічного позову.

Предметом розгляду зустрічних позовних вимог є вимога про визнання недійсним Договору №13/06.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір №13/06 не укладався та не підписувався, в тому числі не підписувався акт №1 від 13.06.2023 до Договору №13/06. Товар в кількості 1195 одиниць заставною вартістю 167856 грн за вказаним актом на відповідальне зберігання не приймався. Позивач вважає, що вказані документи були підроблені Товариством, виготовлені шляхом заміни останніх аркушів обох документів Договору та акту, тобто аркушів які містять підписи сторін. В обґрунтування заявлених вимог про визнання договору недійсним Позивача за зустрічним позовом посилається на норми частини 1 статті 215, частини 1 статті 216 ЦК України.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Вказана правова норма кореспондується з положеннями частини першої статті 626 ЦК України.

Правочином є найбільш розповсюджений юридичний факт, за допомогою якого набуваються, змінюються або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.

Зміст договору як угоди домовленості (правочину) двох або більше сторін складає сукупність визначених на їхній розсуд сторін та погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання (частина перша статті 626, частина перша статті 628 ЦК України).

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи питання про недійсність правочину судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено, зокрема, право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення того, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, у чому полягає його порушення, і в залежності від цього у який ефективний спосіб порушене право може бути захищено.

Статтею 216 ЦК України передбачено правові наслідки недійсності правочинів, а саме за недійсним правочином кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання такого правочину.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так й іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В межах справи була призначена судова технічна експертиза документів - Договору №13/06 та Акту №1 до Договору №13/06.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- Чи відповідає нанесений відбиток печатки та підписи сторін на сторінці 2 Договору №13/06 періоду часу нанесення друкованого тексту на сторінку 1 Договору №13/06?

- Чи відповідає нанесений відбиток печатки та підписи сторін на сторінці 2 Акту № 1 до Договору №13/06 періоду часу нанесення друкованого тексту на сторінку 1 Акту № 1 до Договору №13/06?

- В один чи в різний період часу нанесено друкований текст на сторінку 1 та сторінку 2 Договору №13/06? Та вказати час нанесення друкованого тексту на вказані сторінки?

- В один чи в різний період часу нанесено друкований текст на сторінку 1 та сторінку 2 Акту №1 до Договору №13/06? Та вказати час нанесення друкованого тексту на вказані сторінки?

- Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?

- Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Акту №1 до Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?

- Чи виготовлено сторінка 2 Договору №13/06 та сторінка 2 Акту №1 до Договору №13/06 шляхом друку на знакодрукуючому пристрої Короткова М.В. - Canon PIXMA G341

За результатами проведення судової експертизи судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-кримінального центру МВС Юріною Ольгою було складено висновок експерта від 27.08.2024 №СЕ-19/111-24/32027-ДД.

Судом враховано, що висновок експерта від 27.08.2024 №СЕ-19/111-24/32027-ДД на 8 аркушах взагалі не містить відповіді на питання:

- Чи відповідає нанесений відбиток печатки та підписи сторін на сторінці 2 Договору №13/06 періоду часу нанесення друкованого тексту на сторінку 1 Договору №13/06?

- Чи відповідає нанесений відбиток печатки та підписи сторін на сторінці 2 Акту приймання-передачі № 1 до Договору №13/06 періоду часу нанесення друкованого тексту на сторінку 1 Акту № 1 до Договору №13/06?

- В один чи в різний період часу нанесено друкований текст на сторінку 1 та сторінку 2 Договору №13/06? Та вказати час нанесення друкованого тексту на вказані сторінки?

- В один чи в різний період часу нанесено друкований текст на сторінку 1 та сторінку 2 Акту №1 до договору №13/06? Та вказати час нанесення друкованого тексту на вказані сторінки?,

оскільки на момент складання висновку експерта у Київському НДЕКЦ МВС був відсутній спеціаліст, що має право проведення судових експертиз за експертною спеціальністю 2.4 "Дослідження давнини виготовлення документів".

В подальшому була призначена повторна судова технічна експертиза документів - Договору №13/06 та Акту №1 до Договору №13/06.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?

- Чи виготовлено сторінки 1 та сторінки 2 акту приймання-передачі №1 до Договору №13/06 шляхом друку на різних знакодрукуючих пристроях?

- Чи виготовлено сторінка 2 Договору №13/06 та сторінка 2 акту приймання-передачі №1 до Договору №13/06 шляхом друку на знакодрукуючому пристрої Короткова М.В. - Canon PIXMA G3411?

За результатами проведення судової експертизи судовим експертом Центру судових і спеціальних експертиз Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України було складено висновок експерта від 16.05.2025 №140/1 та зроблено наступні висновки:

« 1. Друковані тексти та лінії графлення на лицевій (сторінка1) та зворотній (сторінка 2) сторонах договору №13/06 про надання послуг відповідального зберігання від 13.06.2023 надруковані на двох різних знакодрукуючих пристроях.

2. Друковані тексти та лінії графлення на лицевій (сторінка 1) та зворотній (сторінка 2) сторонах акту приймання-передачі №1 до договору №13/06 про надання послуг відповідального зберігання від 13.06.2023 надруковані на двох різних знакодрукуючих пристроях.

3. Вирішити питання «Чи виготовлено сторінка 2 Договору №13/06 про надання послуг відповідального зберігання від 13.06ю2923 та сторінка №2 акту приймання-передачі №1 від 13.06.2023 до Договору №13/06 про надання послуг відповідального зберігання від 13.06.2023 шляхом друку на знакодрукуючому пристрої Короткова М.В. - Canon PIXMA G3411» не виявилось можливим з причин, вказаних у дослідницькій частині Висновку.»

Згідно з висновком судової технічної експертизи документів, друковані тексти та лінії графлення на лицьовій (сторінка 1) та зворотній (сторінка 2) сторонах спірного Договору, а також Акту до нього, виготовлено за допомогою двох різних знакодрукуючих пристроїв. Зазначене свідчить про те, що частини одного і того ж документа було надруковано в різний час та/або з використанням різних технічних засобів, що є ознакою порушення цілісності документа.

За змістом статей 73, 104 ГПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину.

Такі обставини ставлять під сумнів автентичність договору як єдиного правочину, укладеного сторонами в установленому законом порядку. Крім того, відповідач за зустрічним позовом не надав доказів, які б спростовували виявлені експертизою ознаки технічного втручання та доводили б належне і одночасне підписання обома сторонами повного тексту договору.

Крім того надаючи оцінку оспорюваним договору та акту суд враховує той факт, що судом в процесу дослідження доказів на стадії розгляду справи по суті було оглянуто оригінали інших аналогічних договорів, що укладались між сторонами у період з березня 2023 року по червень 2023 та було констатовано, що всі вони були викладені із застосуванням одностороннього друку (одна сторінка аркуша залишалась порожньою). Всі досліджені оригінали договорів погоджені сторонами у вказаний період були однотипними і однаковими за змістом, зокрема однаковими були всі другі сторінки договорів, на яких відображались підписи сторін, також однаковими за змістом є і перші сторінки цих договорів, відмінними є лише дати та номери договорів.

Особливої уваги на думку суду також заслуговує та обставина, що акт приймання передачі від 15.06.2023 до договору №01.06 факт погодження та підписання яких не заперечується ФОП Коротковим М.В., має особливість, оскільки на відміну від спірного акту від 13.06.2023 до спірного договору №13/06 від 13.06.2023, вказаний акт має підписи на кожній його сторінці. Вказані підписи візуально схожі з підписами сторін що знаходяться на останній сторінці акту, а їх належність вказаним особам не заперечується сторонами. Також суд констатує, що оригінал акту від 15.06.2023 до договору №01.06 так само як і договір виконаний із застосуванням друку лише на одній стороні аркуша.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що на відміну від оспорюваного акта, акт від 15.06.2023 до договору №01.06 на останній сторінці з підписами містить частину таблиці з попередньої сторінки,та відомості про загальну кількість та загальну вартість переданого на зберігання товару, що не дає підстав для обґрунтованих сумнівів щодо приналежності сторінок документу.

Водночас оспорюваний акт приймання передачі від 13.06.23, на відміну від описаного вище виконаний із застосуванням друку на обох сторонах листа не містить підписів підписантів на інших сторінках окрім останньої при тому, що на останній містяться виключно відомості про підписантів з підписами та зазначення про те, що весь переданий на зберігання товар належної якості та, на думку суду, є таким що за своїми ознаками не відповідає сталому діловому стилю оформлення аналогічних документів в аналогічний період, якого дотримувались сторони процесу у своїх взаємовідносинах.

Наведене дає суду підстави для твердження про обґрунтований сумнів у тому, що оспорюваний акт приймання передачі від 13.06.23 та оспорюваний договір №13/06 від 13.06.2023 дійсно укладались сторонами у тій редакції, що надана суду позивачем за первісним позовом.

Жодних доказів, які б могли спростувати означений вище обґрунтований сумнів суду, який додатково підкріплений висновком експерта, позивач за первісним позовом суду не надав.

Додатково суд хоче зупинитися на тому, що як зазначалось вище, під час судового засідання 22.07.2025 судом встановлено, що між сторонами укладались інші договори. Так судом у судовому засіданні були оглянуті оригінали договорів за березень №01/03 та травень 2023 року №01/05, надані позивачем за первісним позовом на вимогу суду озвучену в попередньому судовому засіданні, які мали характерні ознаки, а саме були виготовлені на окремих аркушах.

Так, враховуючи наявні в матеріалах справи та оглянуті в судовому засіданні документи, суд констатує, що з огляду на форму та спосіб оформлення, означені договори відповідають усталеній практиці (звичаю) ділового обороту між сторонами в означений період.

У цьому контексті, спірний Договір №13/06, який було виготовлено на одному аркуші (обидві сторони якого, згідно висновку експерта, мали ознаки друку з різних пристроїв ), не відповідає типовому способу оформлення договорів, що практикувався сторонами в означений період.

Отже, можна стверджувати, що усталений звичай ділового обороту між сторонами передбачав оформлення договорів на окремих аркушах. Вказаний звичай не був дотриманий при оформленні оспорюваного документу - Договору №13/06.

Крім того, у своїй структурі договори, які не оспорюються сторонами, зокрема за березень (№01/03 від 01.03.2023), травень (№01/05 від 01.05.23) та договір №01/06 від 15.06.23, зокрема в преамбулі, мали типовий відступ між найменуванням сторін договору та однаковий спосіб розміщення тексту, зокрема використовувався абзац перед зазначенням «Фізична особа-підприємець». Натомість оспорюваний Договір №13/06 має відмінну візуальну структуру, зокрема відсутній характерний відступ у преамбулі між сторонами договору та відсутній означений вище абзац.

Також, у означених договорах за березень, травень та червень 2023 року у пункті 4.1. Договору вартість послуг становить 500 грн, в той час як в Договорі №13/06 становить 1500 грн, що також є додатковою ознакою нетиповості та нелогічності, позаяк договір №01/06 від 15.06.23 укладений через два дні після оспорюваного, згідно акту до нього, стосується аналогічного майна проте більшої кількості і заставної вартості.

Суд не відкидає положення законодавства, що стосуються свободи договору, проте наведені судом обставини вказують на достатність підстав для обґрунтованого сумніву щодо того, що зміст оспорюваного документу не є цілісним та автентичним.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі принципу вірогідності доказів, встановленого статтею 79 ГПК України, можна зробити обґрунтований висновок, що спірний Договір №13/06 не відповідає усталеній практиці ділового обороту між сторонами, що підтверджується такими обставинами: відмінності у формі та структурі договору; відсутність типової візуальної структури; різниця у вартості послуг; результати експертизи.

Враховуючи вищезазначене, докази, які спростовують достовірність Договору №13/06, є більш вірогідними, ніж ті, що подані на підтвердження того, що зміст оспорюваного документу є цілісним та автентичним. Відповідно, суд має підстави вважати, що спірний договір не був укладений між сторонами та не може вважатися правочином недійсність якого повинна бути визнана судом.

Відтак, Позивачем за первісним позовом не доведено того факту, що відповідач підписав спірний договір та погодив його істотні умови в редакції наданій позивачем до суду. Відтак, з аналізу наявних матеріалів справи суд виснує, що Договір №13/06 в редакції наданій позивачем до суду є неукладеним (невчиненим).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.

Тому у зустрічному позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем за первісним позовом неефективного способу захисту.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що Договір №13/06 від 13.06.2023 є неукладеним в редакції наданій позивачем за первісним позовом до суду та акт приймання передачі від 13.06.23 до нього не є цілісним та автентичним документом, з огляду на що вказаний договір та акт приймання передачі від 13.06.23 до нього не створюють для сторін, зокрема і для Позивача за зустрічним позовом юридичних наслідків.

З огляду на те, що суд встановив, що Договір №13/06 від 13.06.2023 не був укладений у редакції поданій позивачем за первісним позовом до суду, суд наголошує, що ця обставина, у свою чергу, додатково підтверджує безпідставність та необґрунтованість первісних позовних вимог в частині стягнення за означеним Договором №13/06 в розмірі 167856 грн.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судові витрати позивача за первісним позовом, понесені в межах розгляду спору залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт Смайл». Так само, судові витрати позивача за зустрічним позовом, понесені в межах розгляду спору, залишити за Фізичною особою-підприємцем Коротковим Максимом Володимировичем

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

Керуючись статтями 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт Смайл» (08290, Київська область, Бучанський район, селище міського типу Гостомель, провулок Ювілейний, 2а/8, кв. 117, ) відмовити.

2. Судові витрати позивача за первісним позовом, понесені в межах розгляду спору, залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт Смайл».

3. У задоволені зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Короткова Максима Володимировича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити.

4. Судові витрати позивача за зустрічним позовом, понесені в межах розгляду спору, залишити за Фізичною особою-підприємцем Коротковим Максимом Володимировичем.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз