ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025м. ДніпроСправа № 904/3391/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (м. Запоріжжя)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (м. Київ)

про стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у розмірі 66 940 грн. 72 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) шкоду, яка завдана недостачею вантажу, у розмірі 66 940 грн. 72 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як перевізником, свого обов`язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу (вантажоодержувачу), була спричинена шкода у розмірі 66 940 грн. 72 коп. вартості недостачі вантажу, яку позивач просить стягнути з відповідача на підставі статей 110, 113, 114, 115 Статуту залізниць України.

Крім того, в обґрунтування територіальної підсудності подання позову позивач посилається на положення частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. Позивач зауважує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, як перевізником, свого обов`язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, було проведено зважування вагонів та складені Комерційні акти: № 453603/2/404 від 08.09.2024, №450003/85/484 від 17.10.2024, № 4500033/93/553 від 28.11.2024, № 450003/94/554 від 28.11.2024, з яких вбачається, що вони були складені на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці. Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Придніпровська залізниця є Регіональною філією Акціонерного товариства "Укрзалізниця". Враховуючи вказане, позивач зазначає, що оскільки даний позов пов`язаний зі спором, що витікає з діяльності Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно позов подається за місцезнаходженням філії (проспект Дмитра Яворницького, будинок 108, м. Дніпро, 49602) - до Господарського суду Дніпропетровської області.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 27.06.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (вх. суду № 30476/24 від 14.07.2025), в якому він просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс". В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що згідно з актом про технічний стан вагону форми ГУ-106 станції Синельникове-1 № 2 від 08.09.2024 вагон 62256235 технічно несправний, тріщина/злом верхнього/вертикального листа поперекової балки рами. Висновок: несправність пов`язана з якістю виготовлення та виконання планових і позапланових ремонтів вантажних вагонів в депо, на ВРП і ВБЗ, а також якістю підготування вагона до перевезення на ПТО. Над п`ятим люком деформація кузова довжиною 5см. Згідно з даними залізничної накладної № 47002548 вагон власності ПрАТ "Укртранслізинг", оператор ТОВ "Лемтранс". Відповідно до відомості про виконані ремонти (довідка 2653 з архіву ЄКІП УЗ.КІА) останній деповській ремонт вагону було проведено 16.06.2023 працівниками ВЧД Кам`янське, яке входить до складу ТОВ "Лемтранс". Згідно з наказом № 417-Ц від 25.09.2008 "Про затвердження та введення в дію Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації" (ЦВ-0043) нормативи періодичності проведення деповського ремонту вантажних вагонів за критерієм фактично виконаного обсягу робіт (пробігу) параграф 3 пункт 3.2 складає 3 роки. Тобто деповський ремонт працівниками ВЧД Кам`янське ТОВ "Лемтранс" було виконано неякісно.

Розглянувши подане клопотання, ухвалою суду від 16.07.2025 клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс".

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 30487/25 від 14.07.2025), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- відповідно до статті 31 Статуту залізниць України відповідальність за накладними №49794274, 47740535, 47002548 у повному обсязі повинен нести вантажовідправник за навантаження вантажу у непідготовлені, непридатні для перевезення цього вантажу вагони. Придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами. В накладних в графі 28 вказано, що вантаж завантажено відправником. Також, згідно з пунктами 9, 10 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 05.09.2023 № 788), перед завантаженням вагони та контейнери повинні бути оглянуті вантажовідправником у комерційному відношенні щодо цілісності стелі, стінок, дверей, люків вагонів. Вантажі, які не потребують захисту від атмосферних опадів, можуть перевозитись у вагонах або контейнерах відкритого типу. Можливість здійснення таких перевезень визначається відправником. Відправник зобов`язаний підготувати і завантажити вантаж так, щоб забезпечувалась його схоронність під час перевезення. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Якщо втрата можлива через конструктивні щілини, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення;

- відповідач зазначає, що згідно з пунктом 3.9 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 у випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон, відправник повинен відмовитись від його використання. Своїм правом відправник не скористався. Докази, що в вагоні відбулася крадіжка вантажу, відправник не надав. При цьому відповідач зауважує, що згідно з актами про технічний стан вагонів форми ГУ-106 станції Нижньодніпровськ Вузол № 29 від 26.11.2024, № 22 від 15.10.2024 вагони 53467163, 68750025 технічно справні, але не підготовлені для перевезення даного вантажу. Можливою причиною втрати вантажу при перевезенні є нещільне прилягання кришки люка вагону до поперекової балки та нещільне прилягання кришки люка вагону до армувального листа повздовжньої балки. Зазначені несправності вантажовідправник до завантаження вагону бачити міг, але заходів щодо усунення зазорів не вжив. Також, відповідач зазначає, що згідно з актом про технічний стан вагону форми ГУ-106 станції Синельникове-1 № 2 від 08.09.2024 вагон 62256235 технічно несправний, тріщина/злом верхнього/вертикального листа поперекової балки рами. Висновок: несправність пов`язана з якістю виготовлення та виконання планових і позапланових ремонтів вантажних вагонів в депо, на ВРП і ВБЗ, а також якістю підготування вагона до перевезення на ПТО. Над 5 люком деформація кузова довжиною 5 см. Згідно з даними залізничної накладної № 47002548 вагон власності ПрАТ "Укртранслізинг", оператор ТОВ "Лемтранс". Відповідно до відомості про виконані ремонти (довідка 2653 з архіву ЄКІП УЗ.КІА) останній деповській ремонт вагону було проведено 16.06.2023 працівниками ВЧД Кам`янське, яке входить до складу ТОВ "Лемтранс". Згідно з наказом № 417-Ц від 25.09.2008 "Про затвердження та введення в дію Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації" (ЦВ-0043) нормативи періодичності проведення деповського ремонту вантажних вагонів за критерієм фактично виконаного обсягу робіт (пробігу) § 3 пункту 3.2 складає 3 роки. Тобто деповський ремонт працівниками ВЧД Кам`янське ТОВ "Лемтранс" було виконано неякісно. При цьому відповідно до статті 127 Статут залізниць залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини. Відповідач стверджує, що оскільки з наведених аргументів та доказів, які додаються, нестача вантажу відбулася не з його вини, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог;

- щодо підсудності відповідач зауважує, що позивач, звертаючись з даним позовом до Господарського суду Дніпропетровської області, посилався на частину 3 статті 29 Господарського кодексу України, згідно з якою позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. Але, відповідач стверджує, що відповідно до частини 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. У той же час згідно з частиною 1 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника (м. Київ). Отже, оскільки відповідач за даним позовом є перевізником, справа має бути передана для розгляду за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 31000/25 від 16.07.2025), в якій він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що відповідальність за втрату вантажу у вагоні № 62256235 повинен нести вантажовідправник, у зв`язку з навантаженням вантажу у технічно несправний вагон. При цьому відповідач посилається на акт про технічний стан вагону форми ГУ-106 № 2 від 08.09.2024. Однак позивач зазначає, що згідно з Правилами технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України (пункт 12.1.). Забороняється ставити в поїзди вагони несправні, що загрожують безпеці руху та стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться (пункт 15.27). Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.200 № 644, які були чинними на час перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. При цьому залізницею при прийнятті завантажених вагонів не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження. Норми Статуту залізниць України передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення. Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони, прийняла їх до перевезення, проставивши відмітки в графі 55 залізничних накладних. Після проставлення даної відмітки в залізничних накладних, залізниця взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу. Також позивач зазначає, що відповідно до пункту 15 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагона (контейнера), крім комерційного акта, складається акт про технічний стан вагона (контейнера). Акт про технічний стан вагона (контейнера) складається в день виявлення несправності вагона (контейнера) і не пізніше дня складання комерційного акта. Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагона (контейнера) зазначається в комерційному акті. Перший примірник акта про технічний стан вагона (контейнера) додається до першого примірника комерційного акта, другий залишається на станції. Виходячи з наведеної норми Правил складання актів слідує, що Акт про технічний стан вагона складається в разі втрати вантажу внаслідок технічної несправності вагона. Таким чином, сам факт складання актів про технічний стан вагона, що були надані відповідачем, свідчить, що втрата вантажу відбулась через технічну несправність вагону. Позивач зауважує, що з наданого відповідачем Акту про технічний стан вагону вбачається, що вагон № 62256235 виявився технічно несправними. Також в акті зазначено висновок про можливість втрати, псування вантажу внаслідок вказаної вище несправності. Тобто, Акт про технічний стан вагона містить лише припущення про причини втрати вантажу, а не конкретні причини. Не відображено характер пошкодження, тобто чи має воно сліди свіжого пошкодження або пошкодження старе. В акті зазначено припущення про те, що вантажовідправник до навантаження даний недолік міг бачити. Таким чином, Акт про технічний стан вагона не доводить, що втрата вантажу сталася з причин, що залежать від відправника. Також позивач звертає увагу на те, що акти про технічний стан вагону форми ГУ-106 представником вантажоодержувача не підписані;

- у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що можливою причиною втрати вантажу у технічно справних вагонах № 53467163, № 68750025 є нещільне прилягання кришки люка вагону. Зазначені несправності вантажовідправник до завантаження вагону міг бачити. При цьому відповідач посилається на акт про технічний стан вагону форми ГУ-106 №29 від 26.11.2024 та № 22 від 15.10.2024. Щодо вказаного позивач зазначає, що залізницею при прийнятті завантажених вагонів не було зроблено жодних письмових зауважень щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження. Акти про технічний стан № 29 та № 22 вагонів містять лише припущення про причини втрати вантажу, а не конкретні причини. Не відображено характер пошкодження, тобто чи має воно сліди свіжого пошкодження або пошкодження старе. В акті зазначено припущення про те, що вантажовідправник до навантаження даний недолік міг бачити. Таким чином, Акт про технічний стан вагона не доводить, що втрата вантажу сталася з причин, що залежать від відправника;

- обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. В даному випадку, позиція відповідача базується виключно на припущеннях, а тому жодним чином не доводить його невинуватості, та відповідно не спростовує доводів позовної заяви. Із наявних у справі доказів вбачається, що залізниця, проставивши календарний штемпель станції відправлення в накладних № 47002548, № 47740535, № 49794274, № 4974290, прийняла до перевезення вантаж у вагонах № 62256235, № 68750025, № 53467163, № 62663802, без будь-яких зауважень до вагонів як у комерційному, так і в технічному відношенні. Зазначені у комерційних актах № 453603/2/404 від 08.09.2024, № 450003/85/484 від 17.10.2024, №4500033/93/553 від 28.11.2024, № 450003/94/554 від 28.11.2024 відомості свідчать про незбереження вантажу під час його перевезення, і як наслідок заподіяння позивачу збитків в розмірі 66 940 грн. 72 коп. Таким чином, позивач виснує, що наданими позивачем та відповідачем доказами підтверджується, що втрата частини вантажу відбулася під час перевезення, і оскільки залізницею не надано належних доказів на підтвердження обставини, що звільняють від відповідальності, то відповідальність втрату вантажу має покладатись на відповідача;

- позов подано на підставі частини 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. В даному випадку спірні правовідносини виникли з діяльності Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108), що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 31676/25 від 21.07.2025), в якому він заперечує проти доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, посилаючись на те, що у відзиві на позовну заяву ним стверджувалося, що втрата вантажу сталася з вини вантажовідправника, який не пересвідчився у якості та придатності вагонів для перевезення вантажу, що підтверджується Актами про технічній стан вагонів. Позивач наполягає на тому, що ці твердження, нібито, ґрунтуються на припущеннях, при цьому також посилається на ці Акти. Проте, відповідач стверджує, що аналіз зазначених документів свідчить, що в них зроблено однозначний висновок про наявність дефектів або конструктивних особливостей, які можуть стати причиною втрати вантажу. Відповідач зазначає, що вантажовідправник, який не виявив зазначені недоліки, або виявив і не вжив заходів до їх усунення, несе відповідальність за збереження вантажу відповідно до статті 31 Статуту залізниць України та пунктів 9, 10 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, про що зазначалося у відзиві на позовну заяву. Також відповідач звертає увагу на те, що згідно пунктом 2 пункту "е" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли завантаження вантажу відправником відбулось у непідготовлений, неочищений або несправний вагон, який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція). Вагон № 53467163 подано та забрано з під`їзної колії АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" у навантаженому стані, що підтверджується пам`ятками про подавання та забирання вагонів № 3438 від 25.11.2024, № 4083 від 25.11.2024. У даному випадку придатність вагону під навантаження вантажу вугілля в комерційному та технічному відношенні визначено працівниками "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

Від третьої особи за допомогою системи "Електронний суд" надійшли пояснення у справі (вх. суду № 32075/25 від 23.07.2025), в яких зазначено, що 16.06.2023 було проведено деповський ремонт вагону № 62256235 відповідно до вимог "СТП 04-032:2020 Вагони вантажні настанови з депонівського ремонту" та прийнятий АТ "Укрзалізниця", що підтверджується формою ВУ-36М, яка підписана Заводським інспектором-приймальником ЦВ-Лукашенко та проставлено печатку Центру технічного аудиту № 0086 Філія "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту" Акціонерного товариства "Українська залізниця". Деповський ремонт - плановий ремонт вагонів, що проводиться між капітальними ремонтами, з метою відновлення їх працездатності із заміною чи ремонтом деяких складових частин, а також модернізацією, при необхідності, окремих вузлів. Відповідно пункту 20.4. "СТП 04-032:2020 Вагони вантажні настанови з депонівського ремонту", на вузли та деталі, які не витримали строк гарантії, оформляється акт рекламації форми ВУ-41М. Однак, щодо якості виконання планового ремонту, ТОВ "Лемтранс" не отримувало жодних претензій. При цьому відповідно до пункту 12.1. Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначається Державною адміністрацією залізничного транспорту України. Також, відповідно до пункту 15.27 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 забороняється ставити в поїзди вагони несправні, що загрожують безпеці руху та стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000 (які були чинні на час перевезення) встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості. Відповідно до залізничної накладної № 47002548 завантажений вагон № 62256235 було прийнято відповідачем до перевезення без зауважень. Жодних актів загальної форми, які б свідчили про несправність вагону у комерційному або технічному стані, на станції приймання вагону до перевезення - станція Ароматна, відповідачем не було складено. Як вбачається з Акту про технічний стан вагону № 62256235, його було складено відповідачем на шляху слідування вагону, а саме на станції Синельникове-1, а не під час прийняття завантаженого вагону до перевезення на станції Ароматна. Також, ТОВ "Лемтранс" звертає увагу і на той факт, що в Акті про технічний стан вагону № 62256235 зазначено про те, що висновок про можливість втрати, псування вантажу внаслідок вказаної вище несправності. Тобто, відповідачем зроблені припущення про можливі причини втрати вантажу, але точно не встановлено, що саме технічний стан вагону № 62256235, до якого не було жодних претензій відповідача при прийнятті до перевезення на станції Ароматна, міг призвести до втрати вантажу. Враховуючи зазначене, ТОВ "Лемтранс" виснує, що нестача вантажу виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, про наявність виїмок, заглиблень, а також порушення маркування у вагонах, залізницею зазначено не було. Таким чином, недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування, тому відсутня вина ТОВ "Лемтранс" у нестачі вантажу, яка сталася під час перевезення вантажу за залізничною накладною № 47002548 у вагоні № 62256235.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі (вх. суду № 32987/25 від 29.07.2025), в яких він викладає власну позицію щодо аргументів ТОВ "Лемтранс", висловлених в його поясненнях, та зазначає, що 16.06.2023 вагон № 62256235 ремонтувався на ст. Кам`янське ТОВ "Лемтранс". Згідно з пунктом 20.1 СТП-04-032:2020 "Вагони вантажні настанови з депонівського ремонту" вагоноремонтні підрозділи, що виконують деповський ремонт вагонів, за умови дотримання технології вантажних операцій з вагонами, дотримання технології експлуатування та технічного обслуговування цих вагонів, несуть відповідальність за якість і справність відремонтованих вагонів, їх деталей та вузлів до моменту поставки таких вагонів у наступний плановий ремонт. Про низьку якість виконання деповського ремонту свідчить той факт, що на теперішній час з моменту проведення деповського ремонту вагон № 62256235 був забракований 9 разів до технічного обслуговування з відчепленням, що підтверджується довідкою № 2653У "Відомості про виконані ремонти", сформованою в автоматизованій системі обліку АТ "Укрзалізниця". До того ж, зазначений вагон вперше був забракований до технічного обслуговування з відчепленням вже 09.12.2023 та виконувався ремонт силами ТОВ "Лемтранс".

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Слід відзначити, що розгляд даної справи по суті розпочався 27.07.2025, а строк розгляду даної справи закінчується 26.08.2025, отже у даному випадку судому було надано сторонам достатній строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частинами 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність або відсутність факту недостачі, правомірність здійснення розрахунку заявленої до стягнення суми недостачі.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як убачається з матеріалів справи, протягом вересня-листопада 2024 року Акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (далі - відправник) на адресу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (далі - позивач, вантажоодержувач) за залізничними накладними № 47002548 (досильна 47020326), № 47740535 (досильна 47784780), № 49794274 (досильна 455600521), № 4974290 (досильна 45560539) відправлявся вантаж - вугілля кам`яне.

Вугілля кам`яне, що перевозилось за залізничними накладними № 47002548 (досильна 47020326), № 47740535 (досильна 47784780), № 49794274 (досильна 455600521), № 4974290 (досильна 45560539), було здано до перевезення у вологому стані, про що зазначено в накладних.

Відповідно до положень статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі, невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

В процесі перевезення вантажу за вказаними залізничними накладними з вугіллям кам`яним на станції Запоріжжя-Ліве було виявлено, що у вагонах № 62256235, № 68750025, № 53467163, № 62663802 порушене маркування вантажу, а також наявні виїмки, заглиблення. У зв`язку із зазначеним на вказаних станція було проведено зважування вагонів та було складено наступні Комерційні акти:

1) Комерційний акт № 453603/2/404 від 08.09.2024 (а.с. 15), яким у вагоні № 62256235 зафіксовано наступний опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку: "Марки г-газовий. Марка (Г1)-0-100. Вугілля у твердому стані, вантаж маркований V - подібними смугами і ущільнений у вигляді трапецієвидної шапки за допомогою катка. Тара 22 150 кг, нетто 66 700 кг. Фактично виявилось навалом вугілля кам`яне; брутто 87 150 кг, тара з документу 22 150 кг, нетто 65 000 кг, що менше даних, вказаних в документі на 1 700 кг. Над 5-м люком з правої сторони за рухом поїзда воронкоподібне поглиблення, діаметром 1,5 м, глибиною до дна вагона, деформаці кузова довжиною 5 см. Вантах ущільнений катком, не маркований. По документу вантаж маркований V - подібними смугами і ущільнений у вигляді трапецієвидної шапки за допомогою катка. Маються сліди просипання вантажу, на момент огляду течі вантажу немає. Вагон бездверний, люки закриті, технічно несправний, про що складено ВУ-23, Акт форми ГУ-106, відставлений в ТР-2. При огляді буди присутні ОВР Транжеєв, агент ком. Заіка, ДСЗ Чайка. Посада НВР в штатному розкладі на станції Синельникове І не передбачена".

2) Комерційний акт № 450003/85/484 від 17.10.2024 (а.с. 16), яким у вагоні № 68750025 зафіксовано наступний опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку: "17.10.2024 на підставі акту загальної форми станції НД-Вузол №5601 Придніпровської залізниця від 15.10.2024, проводилось комерційне зважування вагону № 68750025, що прибув за відправкою, вказаною на звороті акту. За документом значиться: вантаж "Вугілля кам`яне марки г-газове, ДГ (0-100), навалом у твердому стані, марковано V - подібними смугами і ущільнений у вигляді трапецієвидної шапки за допомогою катка, вага брутто не вказана, тара перевірена - 20 100 кг, вага нетто - 67 600 кг. При зважуванні вагону в статистичному режимі, у присутності заст. ДСЗ Опанасюка, агента комерційного Кузьмич, представника Ворох Солодовника, на справних вагонних 150-тонних електро-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський № 032, що пройшли держповірку 31.01.2024 виявилось: вага брутто - 84 900 кг, тара по документу 20 100 кг, нетто 64 800 кг, що менше даних, вказаних в документі на 2 800 кг. Навантаження трапецієвидне, на рівні та вище бортів на 10 см, розрівняно катком. Над 1-2 люками праворуч за рухом поїзду мається воронкоподібне поглиблення довжиною 1,7 м, шириною - 1,5 м, глибиною - 1,8 м. В місці поглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Мається зазор праворуч за рухом поїзду між кришкою 1-го люку та повздовжньою балкою вагона довжиною - 750 мм, шириною - 25 мм, для запобігання подальшої втрати вантажу зазор ущільнили за допомогою ганчір`я. Просипання вантажу немає. Вагон глуходонний. Зав вантажним двором за штатним розкладом немає".

3) Комерційний акт № 450003/93/553 від 28.11.2024 (а.с. 17), яким у вагоні № 53467163 зафіксовано наступний опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку: "28.11.2024 на підставі акту загальної форми станції НД-Вузол №6096 від 26.11.2024, проводилось комерційне зважування вагону № 53467163, що прибув за відправкою, вказаною на звороті акту. За документом значиться: вантаж "Вугілля кам`яне марки г-газове, Марка Г(Г2) (0-100)", насипом, висота шапки - 100 мм, волога - до 8%, маркування - 5 борізд повздовжніх, вага брутто - не вказана, тара перевірена - 23 850 кг, нетто - 61 900 кг. При зважуванні вагону у присутності заст. ДСЗ Опанасюка, АРВ Плітченко, представника Ворох Гордєя, на справних вагонних 150-тонних електро-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський № 032, що пройшли держповірку 31.01.2024 виявилось: вага брутто - 77 400 кг, тара по документу - 23 850 кг, вага нетто - 53 550 кг, що менше ваги, зазначеної в документі на 8 350 кг. Навантаження на рівні, марковане катком повздовжніми борознами. Мається воронкоподібне поглиблення праворуч за рухом поїзду над люками до довжиною 3,0 м, шириною - 2,8 м, глибиною - 1,0-1,5 м. В місці поглиблення маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Мається щілина праворуч за рухом поїзду між кришкою 7-го люку та поперековою балкою вагона довжиною - 1 000 мм, шириною - 10 мм. Щілину ущільнили за допомогою ганчір`я. Просипання вантажу немає. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Зав вантажним двором за штатним розкладом немає".

4) Комерційний акт № 450003/94/554 від 28.11.2024 (а.с. 18), яким у вагоні № 62663802 зафіксовано наступний опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку: "28.11.2024 на підставі акту загальної форми станції НД-Вузол №6097 від 26.11.2024, проводилось комерційне зважування вагону № 62663802, що прибув за накладною, вказаною на звороті акту. За документом значиться: вантаж "Вугілля кам`яне марки г-газове, Марка Г(Г2) 0-100", насипом, висота шапки - 100 мм, волога - до 8%, маркування - 5 борізд повздовжніх, вага брутто - не вказана, тара перевірена - 23 6001 кг, нетто - 62 100 кг. При зважуванні вагону в статистичному режимі, у присутності заст. ДСС Опанасюка, агента комерційного та представників: ВП Машошиної, Ворох Гордєя, на справних вагонних 150-тонних електро-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський № 032, що пройшли держповірку 31.01.2024 виявилось: вага брутто - 81 200 кг, тара по документу - 23 600 кг, вага нетто - 57 600 кг, що менше ваги, зазначеної в документі на 4 500 кг. Навантаження вантажу на рівні бортів, марковане катком повздовжніми борознами. Мається виїмка вантажу праворуч за рухом поїзду над 47-ми люками довжиною 5,0 м, шириною - 1,3 м, глибиною - 0,7-1,0 м. В місці поглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки закриті. Просипання вантажу немає. Зав вантажним двором за штатним розкладом немає".

Розмір виявленої недостачі з урахуванням норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто та її вартість, визначена на підставі документів відправника, наведені в розрахунку вартості недостачі, що наявний в матеріалах справи (а.с.7).

Документами, які підтверджують вартість втраченого вантажу є довідки відправника АТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", про вартість 1 тони кам`яного вугілля, а саме: № 14-10/6-2166/2024 від 21.10.2024, № 14-10/6-2217/2024 від 25.10.2024, № 11/818 від 10.12.2024, №11/817 від 10.12.2024, які містять інформацію щодо кожного вагону та залізничної накладної (а.с.19-20).

За розрахунком позивача вартість вантажу, недостача якого була виявлена у вагонах №62256235, № 68750025, № 53467163, № 62663802 становить 66 940 грн. 72 коп.

В даному випадку позивач вважає, що Комерційними актами № 453603/2/404 від 08.09.2024, № 450003/85/484 від 17.10.2024, № 4500033/93/553 від 28.11.2024, №450003/94/554 від 28.11.2024 зафіксовано недостачу вантажу "Вугілля кам`яне", що перевозився за залізничними накладними № 47002548 (досильна 47020326), № 47740535 (досильна 47784780), № 49794274 (досильна 455600521), № 4974290 (досильна 45560539) у вагонах № 62256235, № 68750025, № 53467163, № 62663802, загальною вартістю 66 940 грн. 72 коп. Оскільки спірні вагони були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, згідно з вимогами пункту 110 Статуту залізниць України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу покладається на залізницю, тобто на відповідача, що і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

За частиною 3 статті 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (частина 3 статті 314 Господарського кодексу України).

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, а тому мають регулюватися також Законом України "Про залізничний транспорт" та Статутом залізниць України (далі також Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 та визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з частиною 1 статті 23 цього Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

У статті 111 Статуту наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Так, згідно з пунктом "е" статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Указані правові норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Доведення своєї невинуватості це обов`язок перевізника. Перевізник несе відповідальність за забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення й видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

За частиною 1 статті 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Згідно з пунктами 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001 № 542 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 796/5987) перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082) відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Отже, вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Згідно з абзацами 1, 4 пункту 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854), забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Так, за приписами пункту 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до частини 2 статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

За умовами пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження руди чорних металів (продукту повернення огрудкування) на відкритому рухомому складі, зазначені у спірній накладній вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Наданими сторонами доказами підтверджується, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу вугілля кам`яного навалом у вагонах №62256235, № 68750025, № 53467163 та № 62663802.

Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

Слід також відзначити, що у графі 20 залізничної накладної № 47002548, зокрема, зазначено, що вантаж розміщено й закріплено згідно з пунктом 3.1 глави 14 Додатку 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу вагар ОСОБА_1 . Навалом.

Отже, залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за залізничною накладною № 47002548, зокрема і вагон № 62256235, та прийняла їх до перевезення без будь-яких застережень.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо наявності несправностей у вагоні №62256235 залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як у комерційному так і у технічному відношенні.

Зазначене підтверджує, що відправник - ПрАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Крім того, правила залізничного перевезення передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Відповідач не відмовився від приймання вантажу до перевезення. Передбачені у Додатку 2 до пункту 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів комерційні несправності (Перелік комерційних несправностей, за наявності яких вагони забороняється відправляти зі станції), які б давали підстави для відмови у прийнятті спірних вагонів до перевезення, відсутні й залізницею не були виявлені.

Доказів протилежного відповідач не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права й обов`язки таку можливість мав.

Отже, після оформлення залізничної накладної № 47002548, прийняття вантажу до перевезення залізниця взяла на себе повну відповідальність за його збереження від часу прийняття для перевезення й до моменту видачі одержувачу та підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Отже, вказані у Комерційному акті № 453603/2/404 від 08.09.2024 відомості свідчать про незбереження вантажу під час його перевезення.

Враховуючи вказане, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та заперечення, судом розцінюються критично.

Крім того, приймаючи до уваги, що вагони з вантажем були прийняті залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справних вагонах, враховуючи дані, наведені в Комерційних актах № 450003/85/484 від 17.10.2024, №4500033/93/553 від 28.11.2024, № 450003/94/554 від 28.11.2024 про технічну справність спірних вагонів, відповідальність за збереження вантажу з часу прийняття його до перевезення й до моменту видачі одержувачу покладається на залізницю. Підстави для звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, що передбачені пунктом "е" статті 111 Статуту залізниць України, відсутні.

Аналогічного висновку у спорі за подібних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 під час розгляду справи № 905/748/17.

Отже, вказані у Комерційному акті № 453603/2/404 від 08.09.2024, а також Комерційних актах № 450003/85/484 від 17.10.2024, № 4500033/93/553 від 28.11.2024, № 450003/94/554 від 28.11.2024 відомості свідчать про незбереження вантажу під час його перевезення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, - для мінерального палива.

Отже, відповідальна недостача вугілля кам`яного у вагонах № 62256235, № 68750025, №53467163 та № 62663802 під час перевезення складає:

- у вагоні № 62256235 - 366 кг;

- у вагоні № 68750025 - 1 448 кг;

- у вагоні № 53467163 - 7 112 кг;

- у вагоні № 62663802 - 3 258 кг.

Таким чином, перевізником - відповідачем не було виконано належним чином обов`язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу, як вантажоодержувачу, була завдана шкода у розмірі 66 940 грн. 72 коп.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку (а.с.7) підстав для зменшення заявленої до стягнення суми шкоди, завданої нестачею вантажу у спірних вагонах, судом не виявлено.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного, відповідальність за вагову недостачу вугілля кам`яного слід покласти на відповідача.

У відповідності до статті 129 Статуту залізниць України обставини, засвідчені комерційним актом, є підставою для матеріальної відповідальності залізниці.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у розмірі 66 940 грн. 72 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У той же час, згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву у даній справі було подано до суду через систему "Електронний суд", судовий збір, який підлягав сплаті позивачем, становить 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у розмірі 66 940 грн. 72 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (вулиця Діагональна, будинок 4, м. Запоріжжя, 69600; ідентифікаційний код 00191224) 66 940 грн. 72 коп. - вартості нестачі вантажу та 2 422 грн. 40 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 30.07.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко