ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 917/654/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Губенко Н. М., Студенця В. І.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А. В.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1 (особисто), Януш А. І. (адвоката),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2025

(головуюча Мартюхіна Н. О., судді: Крестьянінов О. О., Лакіза В. В.)

у справі за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Фаворит Агро",

2) ОСОБА_2 ,

3) ОСОБА_3 ,

про визначення розміру статутного капіталу та часток учасників у статутному капіталі.

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Фаворит Агро" (далі - Товариство), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визначення розміру статутного капіталу Товариства у сумі 3 000 грн і часток ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як учасників цього Товариства, у статутному капіталі у сумах вкладів по 1 500 грн, що складає по 50 % статутного капіталу кожен.

2. На обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були учасниками Товариства з частками у статутному капіталі по 50 % (у грошовому еквіваленті по 1 500 грн), останній також займав посаду директора цього Товариства.

3. 02.10.2023 загальні збори учасників прийняли рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників у зв`язку з тим, що він не вніс вклад у статутний капітал Товариства.

4. 22.11.2023 ОСОБА_2 одноособово прийняв рішення про збільшення розміру статутного капіталу Товариства та включення до складу учасників ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 92,5%, що складає 18 500 грн.

5. На переконання ОСОБА_1 , ці рішення не відповідають статуту Товариства і Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки ОСОБА_1 , як учасник Товариства, не був повідомлений про проведення загальних зборів учасників, рішення прийняті за відсутності кворуму і він уніс свій вклад у статутний капітал Товариства.

6. ОСОБА_1 також заявив вимоги про стягнення з Товариства, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

7. Товариство зі свого боку заявило про стягнення зі ОСОБА_1 на його користь 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

8. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 також заявили вимоги про стягнення зі ОСОБА_1 по 15 000 грн на кожного витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

9. Засновниками й учасниками Товариства, створеного та зареєстрованого 02.12.2020, були ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з частками у статутному капіталі по 50 %, що складало по 1 500 грн, а всього 3 000 грн. Останній також займав посаду директора цього товариства.

10. 28.07.2023 директор Товариства виявив, що статутний капітал Товариства не сформований, оскільки його учасники прострочили внесення вкладів, і у порядку статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та пункту 8 статуту цього ж дня направив ОСОБА_1 і ОСОБА_2 попередження з установленням додаткового тридцятиденного строку для внесення вкладів. Повідомив також про скликання на 29.08.2023 загальних зборів із винесенням на їх розгляд питань про перевірку внесення учасниками Товариства вкладів протягом цього строку і виключення учасника, який має заборгованість із внесення вкладу.

11. 29.08.2023 ОСОБА_2 уніс свій вклад у статутний капітал Товариства.

12. 29.08.2023 відбулися загальні збори учасників Товариств без участі ОСОБА_1 , на яких установлено, що останній у додатковий строк не вніс вклад і тому вирішено повторно надати йому додатковий строк для цього до 02.10.2023. У цей же день скликати загальні збори з винесенням на порядок денний питання про виключення його з Товариства, як учасника, який не вніс свого вкладу.

13. 01.09.2023 директор Товариства ОСОБА_2 повторно направив ОСОБА_1 попередження про необхідність внесення вкладу до 02.10.2023. Повідомив про скликання на 02.10.2023 загальних зборів учасників і вирішення на них питань про виключення учасника Товариства, який має заборгованість із внесення вкладу. Про направлення цього повідомлення свідчить опис вкладення зі штампом поштового відділення та поштова квитанція.

14. 02.10.2023 відбулися загальні збори, на яких ОСОБА_1 присутній не був. На них прийняті рішення про виключення останнього з числа учасників Товариства, позаяк він має заборгованість із внесення вкладу.

15. 06.10.2023 ОСОБА_2 одноособово прийняв рішення про збільшення статутного капіталу Товариства на 18 500 грн за рахунок додаткових вкладів третіх осіб.

16. 22.11.2023 ОСОБА_3 внесла на розрахунковий рахунок Товариства додатковий вклад до статутного капіталу у розмірі 18 500 грн.

17. 22.11.2023 ОСОБА_2 одноособово прийняв рішення про збільшення статутного капіталу Товариства і включення до складу учасників ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 92,5 %. Цього ж дня здійснена державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу і учасниками Товариства визначені ОСОБА_3 із часткою статутного капіталу у розмірі 92,5 % і ОСОБА_2 з часткою 7,5 %. Тобто після виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства статутний капітал формувався за рахунок іншого учасника - ОСОБА_2 , якому за рахунок цього належало 100 % статутного капіталу, а згодом частка у розмірі 82,5 % відчужена його дружині - ОСОБА_3 і у Товаристві відбулися зміни складу учасників товариства.

18. ОСОБА_1 не згоден із цими рішеннями на тій підставі, що його не повідомлено про проведення цих загальних зборів, чим порушені його законні інтереси та корпоративні права.

19. Відповідачі зі свого боку заперечили проти позову з посиланням на те, що ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати вкладу до статутного капіталу і своєчасно його не вніс. До того ж його належним чином повідомлено про проведення загальних зборів.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

20. 28.10.2024 Господарський суд Полтавської області ухвалив рішення про відмову у позові. Мотивував тим, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про проведення названих вище зборів учасників Товариства і він не вніс вклад до статутного капіталу Товариства. Суд першої інстанції з`ясував, що про надсилання ОСОБА_1 попередження від 28.07.2023 і скликання на 29.08.2023 загальних зборів свідчить опис вкладення у цінний лист зі штампом поштової установи, але відсутня квитанція і тому виснував про відсутність належних доказів направлення/вручення ОСОБА_1 попередження від 28.07.2023. Разом з тим, місцевий господарський суд виснував про належне повідомлення ОСОБА_1 про повторне попередження від 01.09.2023 і призначення дати загальних зборів на 02.10.2023 із посиланням на те, що ці обставини підтверджені описом вкладення у цінний лист і квитанцією, що є належними доказами їх направлення. Тому вказав про відсутність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства і визначення розмірів статутного капіталу Товариства та часток учасників. За відсутності доказів сплати ОСОБА_1 вкладу спростував його твердження про це.

21. Присудив до стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 20 000 грн, а на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 10 000 грн цих витрат, відмовивши у решті з посиланням на те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 представляв один представник й у них ідентичні заперечення щодо суті спору.

22. 02.04.2025 Східний апеляційний господарський суд ухвалив постанову про скасування рішення місцевого господарського суду й ухвалив нове рішення про задоволення позову, визначив розмір статутного капіталу Товариства у сумі 3 000 грн і часток учасників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 50 % часток статутного капіталу, що складає по 1 500 грн.

23. Обґрунтував відсутністю підстав для виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства на тій підставі, що директор Товариства ОСОБА_2 , який ініціював скликання загальних зборів на 29.08.2023 з попередженням ОСОБА_1 про прострочення вкладу, не надав доказів належного повідомлення останнього про таке скликання, позаяк суду наданий лише опис вкладення у цінний лист від 28.07.2023, але він не містить номеру поштового відправлення і не надано розрахункового документа поштового відділення (квитанції). Тобто у цій частині апеляційний господарський суд погодився із висновками місцевого господарського суду.

24. Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що направлене 01.09.2023 директором Товариства попередження зі встановленням додаткового строку для внесення ОСОБА_1 вкладу та призначення зборів учасників Товариства на 02.10.2023 з винесенням питання про виключення його зі складу учасників у випадку невнесення вкладу не вважається дотриманням тридцятиденного строку, установленого частиною третьою статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки не враховано строків пересилання поштової кореспонденції. Тобто виконавчий орган Товариства не дотримався процедури щодо направлення учаснику попередження про прострочення внесення ним вкладу і дати скликання загальних зборів учасників, що порушило право ОСОБА_1 на отримання додаткового терміну для погашення боргу і його корпоративні права, оскільки він не міг взяти участь у зборах та пояснити свою позицію.

25. З-поміж наведеного вище, суд апеляційної інстанції за наслідком оцінки наявних у матеріалах справи доказів не встановив обставин вчинення ОСОБА_1 дій, які би перешкоджали Товариству досягнути визначеної статутом мети, у тому числі, здійснювати господарську діяльність й отримувати прибуток, а також настання для Товариства будь-яких негативних наслідків у зв`язку з несвоєчасним унесенням обома учасниками вкладів до статутного капіталу Товариства протягом 2,5 років з грудня 2020 по липень 2023 року. Зауважив також на відсутності аргументів, яким чином поведінка ОСОБА_1 перешкоджала діяльності Товариства або робила її неможливою, за умови, що обидва учасники Товариства протягом тривалого часу не вносили свої вклади до статутного капіталу і це не перешкоджало діяльності Товариства, тоді як саме лише посилання у рішенні зборів від 02.10.2023 на те, що ОСОБА_1 не вніс до статутного капіталу Товариства свій вклад у сумі 1 500 грн є формальною підставою для виключення його зі складу учасників Товариства, адже не вносили протягом 2,5 років своїх вкладів обидва учасники і це не перешкоджало діяльності Товариства й отримання ним прибутку; ОСОБА_1 брав участь у діяльності Товариства та у значному розмірі вносив грошові кошти для ведення господарської діяльності, що не заперечували відповідачі; доказів або доводів на підтвердження перешкоджання ОСОБА_1 своїми діями досягненню цілей Товариства, окрім як невнесення вкладу, матеріали справи не містять та у рішенні загальних зборів учасників від 02.10.2023 не зазначено.

26. Послався також на те, що урахував наявність рішення Господарського суду Полтавської області від 23.05.2024 у справі № 917/2227/23 про відмову ОСОБА_1 у позові унаслідок обрання неналежного способу захисту, який оскаржував названі вище рішення загальних зборів учасників Товариства. Разом з тим зауважив, що у цій справі ОСОБА_1 обрав ефективний спосіб захисту порушеного права, який спроможний відновити порушені корпоративні права і становище, яке існувало до такого порушення, позаяк позивач урахував зміни у складі учасників Товариства, які відбулися після його виключення, та просив визначити за ним частку у розмірі 50 %, яка складає 1 500 грн, тобто у розмірі, що існував до порушення його прав. Звернув увагу на те, що за умови вибуття в учасника частки з подальшою зміною розміру часток учасників товариства та самих учасників, а також з огляду на формування розміру статутного капіталу Товариства за рахунок внесків іншого учасника, у ОСОБА_1 немає іншого ефективного способу судового захисту порушеного права, окрім як заявивши вимоги у цьому позові. Суд апеляційної інстанції спростував доводи про те, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 призведе до порушення прав ОСОБА_3 , як добросовісного набувача частки у статутному капіталі Товариства, на тій підставі, що вона не позбавлена можливості з метою захисту своїх прав звернутися до особи, яка передала неналежну їй частку у статутному капіталі Товариства.

27. Апеляційний господарський суд також присудив до стягнення з Товариства, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі по 3 022 грн з кожного, за подання апеляційної скарги по 3 636,60 грн з кожного, а також витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у суді першої інстанції, по 8 333,30 грн з кожного. Мотивував тим, що понесені ОСОБА_1 у суді першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 25 000 грн доведені, документально обґрунтовані і відповідають критерію розумної їх необхідності.

28. Разом з тим суд апеляційної інстанції не переглядав в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 20 000 грн, а також у частинах стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 цих же витрат у сумах по 10 000 грн на кожного.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

29. ОСОБА_2 оскаржив постанову суду апеляційної інстанції і в касаційній скарзі просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

30. Підставами касаційного оскарження судових рішень визначив пункти 1 та 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

31. Зауважив на тому, що директор Товариства ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 попередження про прострочення ним унесення вкладу до статутного капіталу, а також належним чином повідомив про проведення загальних зборів щодо виключення його зі складу учасників у випадку невнесення цього вкладу і тому суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми частини першої статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" без урахування висновків Верховного Суду щодо її застосування, викладених у постановах від 31.08.2022 у справі № 924/700/21, від 11.12.2023 у справі № 907/922/21, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 15.02.2022 у справі № 916/1093/21, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 01.09.2023 у справі № 909/1154/21. Він вважає, що помилка у застосуванні апеляційним господарським судом цієї норми права сталася тому, що він проігнорував факт наявності заборгованості ОСОБА_1 , який не вніс вкладу до статутного капіталу Товариства, що є підставою для виключення його зі складу учасників.

32. ОСОБА_2 також просить сформулювати висновок щодо застосування статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у частині порядку встановлення додаткового строку, його відліку та повідомлення учасника про необхідність погашення заборгованості з внесення вкладу у статутний капітал, а також можливості призначення виконавчим органом Товариства проведення загальних зборів учасників для вирішення питання щодо виключення учасника, який має заборгованість із внесення вкладу, з урахуванням установленого йому додаткового строку (на наступний день після його спливу). При цьому він звернув увагу на наявність правових висновків Верховного Суду, які висловлені у пунктах 40-43 постанови від 28.03.2023 у справі № 911/2446/21, щодо застосування цієї статті, але у вирішенні інших питань.

33. Узагальнено доводи касаційної скарги зводяться до такого:

- відповідно до статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю" ОСОБА_1 належним чином повідомлено про проведення загальних зборів учасників Товариства;

- ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження обставин внесення свого вкладу до статутного капіталу Товариства.

34. ОСОБА_2 також заявив про те, що у суді касаційної інстанції поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн й у передбачений частиною восьмою статті 129 ГПК України строк надасть про це докази.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

35. Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.

Позиція Верховного Суду

36. Як зазначалося раніше, суд першої інстанції виснував про належне повідомлення ОСОБА_1 про повторне попередження від 01.09.2023 про внесення вкладу у статутний капітал товариства і призначення дати загальних зборів із винесенням на їх розгляд питання про виключення його з числа учасників Товариства на 02.10.2023. Тобто відмову у позові мотивував тим, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про проведення названих вище зборів учасників Товариства і він своєчасно не вніс вклад до статутного капіталу Товариства.

37. Разом з тим, апеляційний господарський суд за наслідком перевірки обставин своєчасного надсилання 01.09.2023 ОСОБА_1 попередження про необхідність сплати боргу зі вкладу і призначення дати проведення загальних зборів на 02.10.2023 задовольнив вимоги ОСОБА_1 унаслідок недотримання строків, установлених частиною першою статті 15 і частиною третьою статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", для повідомлення учасника товариства про установлення йому додаткового строку для погашення заборгованості і дати проведення загальних зборів учасників. Адже обов`язком виконавчого органу товариства повідомити його учасника про проведення загальних зборів є не менше ніж за 30 днів до запланованої дати, тоді як з огляду на надсилання такого повідомлення 01.09.2023 про проведення 02.10.2023 загальних зборів з урахуванням поштового обігу (строків пересилання поштових відправлень) ОСОБА_1 своєчасно не повідомлено.

38. Оскільки відсутність повідомлення про прострочення внесення вкладу не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог, то суд апеляційної інстанції, на відміну від висновку місцевого господарського суду, послався також на те, що невнесення ОСОБА_1 вкладу саме у цій справі не спричинило перешкоджання Товариству досягнути визначеної статутом мети, у тому числі здійснювати господарську діяльність й отримувати прибуток, а також настання для Товариства будь-яких негативних наслідків. Адже, перевіривши фінансову звітність Товариства, цей суд установив, що станом на 31.12.2021 воно мало чистий прибуток у сумі 2 236 700 грн, станом на 31.12.2022 - 1 279 400 грн, станом на 31.12.2023 - 3 262 100 грн і тому, незважаючи на відсутність своєчасно внесених учасниками Товариства вкладів до статутного фонду по 1 500 грн, останнє повноцінно провадило господарську діяльність, отримувало від учасників інвестиції й прибутки діяльності. До того ж у фінансовій звітності Товариства за період 2021-2022 років зазначено про зареєстрований (пайовий) капітал у розмірі 3 000 грн і відсутні відомості про його неоплату, що свідчить про те, що органи управління Товариства відображали у фінансовій звітності статутні вклади як такі, що внесені учасниками Товариства, а їх невнесення не обліковувалося у балансі як заборгованість. Відповідачі також не заперечували, що ОСОБА_1 за два роки діяльності Товариства вніс грошові кошти у сумі 100 000 грн як фінансову допомогу.

39. Основним аргументом касаційної скарги ОСОБА_2 є неправильне застосування судом апеляційної інстанції частини першої статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", висновок щодо застосування якої він просить сформулювати.

40. Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, а також наведені скаржником підстави касаційного оскарження, колегія суддів зазначає, що наразі основним питанням є законність виключення позивача зі складу учасників Товариства унаслідок невнесення ним вкладу у статутний капітал і відповідно обґрунтованість його позовних вимог про визначення розміру статутного капіталу Товариства і часток ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як учасників цього Товариства.

41. Частина перша статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" унормовує, що якщо учасник прострочив внесення вкладу чи його частини, виконавчий орган товариства має надіслати йому письмове попередження про прострочення. Попередження має містити інформацію про невнесений своєчасно вклад чи його частину та додатковий строк, наданий для погашення заборгованості. Додатковий строк, наданий для погашення заборгованості, встановлюється виконавчим органом товариства чи статутом товариства, але не може перевищувати 30 днів.

42. Отже, ця норма передбачає, що додатковий строк, наданий для погашення заборгованості, встановлюється виконавчим органом товариства чи статутом товариства, але не може перевищувати 30 днів, тобто законодавець визначив присічним додатковий строк для внесення вкладу, він може бути менший, але не більше 30 днів.

43. Однак частина третя статті 32 цього ж Закону визначає обов`язком виконавчого органу товариства повідомити його учасника про проведення загальних зборів не менше ніж за 30 днів до запланованої дати, тобто він може бути більший, але не менше 30 днів.

44. Тому надсилання 01.09.2023 ОСОБА_1 попередження про необхідність сплати боргу зі вкладу до 02.10.2023 відповідає установленому частиною першою статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" строку, адже здійснено у строк, який не перевищує 30 днів, у тому числі з урахуванням пересилання поштової кореспонденції.

45. Проте повідомлення від 01.09.2023 ОСОБА_1 про призначення дати проведення загальних зборів на 02.10.2023 надіслане з порушенням установленого частиною третьою статті 32 цього ж Закону строку, позаяк з урахуванням пересилання поштової кореспонденції він складає менше 30 днів.

46. У постановах від 18.06.2020 у справі № 922/1393/19 і від 23.07.2020 у справі № 916/2296/19 Верховний Суд виснував, що виключення учасника товариства - це передбачена законом форма корпоративної відповідальності першого перед другим, спрямована на одностороннє припинення корпоративних правовідносин за рішенням товариства за порушення учасником обов`язків, є санкцією за невиконання корпоративних обов`язків перед товариством, зокрема обов`язків щодо внесення вкладу до статутного капіталу товариства у визначені законом строки. На відміну від виходу з товариства, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання учасника та можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами.

47. Правовий механізм виключення учасника товариства, визначений статтею 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", може бути застосований виключно у випадку прострочення внесення вкладу чи його частини учасником, що брав участь у створенні товариства (постанова Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 904/562/19).

48. Суд може визнати недійсними рішення загальних зборів, на яких вирішено питання щодо виключення зі складу учасників товариства, якщо товариство не дотрималося таких вимог закону, як встановлення додаткового строку для погашення відповідної заборгованості, повідомлення про проведення загальних зборів (постанова Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 922/2120/19).

49. Відсутність повідомлення про прострочення внесення вкладу не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Суд повинен оцінити порушення вимог частини першої статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у сукупності з іншими обставинами справи, такими як строк, протягом якого учасник не вносив свій вклад, порушення позивачем статуту, прав товариства та його учасників тощо (пункти 32, 40 постанови Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 924/700/21).

50. У пункті 35 цієї ж постанови Верховний Суд виснував, що основне призначення статутного капіталу - це формування стартового капіталу товариства, необхідного для початку роботи, поки товариство не має власного майна та джерел доходу. Тому важливо, щоб кожен учасник товариства оплатив частку (вніс свій вклад до статутного капіталу) саме у передбачені статутом строки. За невиконання такого обов`язку учасник може бути виключений із товариства відповідно до статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

51. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не вніс свій вклад у статутний капітал Товариства, але це не спричинило перешкоджання останньому досягнути визначеної статутом мети, у тому числі здійснювати господарську діяльність й отримувати прибуток, а також настання для Товариства будь-яких негативних наслідків з огляду на наявність фінансових звітностей про отримання Товариством прибутку і унесення ОСОБА_1 за два роки діяльності Товариства грошових коштів у сумі 100 000 грн як фінансової допомоги, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно виснував, що позивач був виключений зі складу учасників Товариства за відсутності правових підстав. До того ж обставини несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 01.09.2023 про призначення на 02.10.2023 загальних зборів із винесенням на їх порядок денний питання про виключення його зі складу учасників, тобто з порушенням визначеного частиною третьою статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" строку не менше ніж за 30 днів до запланованої дати, також підтверджують обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про задоволення позову.

52. У пункті 49 постанови від 31.08.2022 у справі № 924/700/21 суд касаційної інстанції зауважив про те, що позивач, обираючи правильний спосіб захисту (визначення розміру статутного капіталу та часток учасників), має формулювати свої позовні вимоги з урахуванням змін у розмірі статутного капіталу та складі учасників, які відбулися після його виключення, прав та інтересів інших учасників товариства.

53. У пунктах 112, 116 постанови від 11.12.2023 у справі 907/922/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду звернув увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що позов про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства є належним способом захисту прав позивача, якого виключено зі складу учасників товариства, і він вимагає повернення йому статусу учасника. Відповідати за таким позовом мають товариство та інші учасники, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі. Тобто Велика Палата Верховного Суду прямо робить висновок про можливість позбавлення учасників - відповідачів своїх часток у статутному капіталі за рішенням суду про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства, у такому разі суд має надавати оцінку добросовісності поведінки відповідачів. Відзначив також, що учасник, якого незаконно виключили зі складу товариства, немає іншого ефективного способу судового захисту порушеного права, окрім як звернення до суду з вимогою про встановлення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства, у межах якого встановлює та перевіряє обставини, пов`язані з законністю виключенням учасника, та надає оцінку добросовісності поведінці відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

54. З огляду на те, що після виключення позивача склад учасників Товариства змінився, а також беручи до уваги те, що у справі № 917/2227/23 ОСОБА_1 , який оскаржував названі вище рішення загальних зборів учасників Товариства, відмовлено у позові унаслідок обрання неналежного способу захисту, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що обраний ним у цій справі спосіб захисту є належним та ефективним. Відповідно до конкретних обставин справи відмова в позові з підстав неефективності обраного способу захисту порушить права на доступ до суду.

55. Крім того у контексті обраної скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, він у касаційній скарзі окреслює свою позицію неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норми частини першої статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" без урахування висновків Верховного Суду щодо її застосування, викладених у перелічених ним постановах.

56. Утім з наведеного вище убачається, що колегія суддів суду касаційної інстанції перевірила правильність застосування апеляційним господарським судом цієї норми і не знайшла порушень у її застосуванні у цих правовідносинах з урахуванням у тому числі обставин, які встановив суд апеляційної інстанції, про те, що невнесення ОСОБА_1 вкладу у статутний капітал Товариства не спричинило перешкоджання останньому досягнути визначеної статутом мети, у тому числі здійснювати господарську діяльність й отримувати прибуток, а також настання для Товариства будь-яких негативних наслідків.

57. У справах №№ 923/876/16, 910/18036/17, 917/1307/18, 916/1093/21, 902/761/18, 917/2101/17 та 909/1154/21, на які посилається ОСОБА_2 як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наполягаючи на неврахуванні судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 15 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", Верховний Суд взагалі не формулював висновків щодо правильності застосування цієї норми і тому стверджувати про наявність розбіжностей у її застосуванні апеляційним і касаційними судами не можна.

58. Так, у справі № 923/876/16 оскаржувалися рішення загальних зборів учасників товариства, затверджені ними зміни до статуту, реєстрація змін до відомостей про юридичну особу і заявлялася вимога про визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства. Велика Палата Верховного Суду, скасувавши судові рішення попередніх інстанцій і направивши справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, визначила юрисдикцію спору, вирішуючи спір по суті, перевірила правильність застосування судами норми щодо повідомлення особи про скликання загальних зборів і наявність порушеного права особи на участь в управлінні справами товариства (участь у зазначених зборах), виключення її зі складу учасників товариства (за відсутності його заяви про виключення), повноваження особи на продаж чи відступлення частки у статутному фонді товариства, установила факт незалучення до участі у справі осіб, які не були сторонами у справі, але рішення стосується їх прав та обов`язків, а також зауважила на обранні позивачем неналежного й неефективного способу захисту, оскільки задоволення його вимог не є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

59. У справі № 910/18036/17 предметом спору було зобов`язання звільнити з-під арешту кошти та закрити рахунки у межах виконавчого провадження, а також визнання договору припиненим.

60. У справі № 917/1307/18 предметом спору було зобов`язання здійснити поставку товару і стягнення з неустойки і спір стосувався різного тлумачення сторонами дати укладення договору поставки сої, з яким безпосередньо пов`язаний момент виникнення зобов`язання щодо поставки товару.

61. У справі № 916/1093/21 предметом спору було визнання продовженим договору про надання рекламних послуг.

62. У справі № 902/761/18 предметом спору було стягнення збитків, у тому числі, упущеної вигоди й орендної плати за землю, а також зобов`язання сплатити земельний податок на тій підставі, що орендовані позивачем земельні ділянки без достатніх правових підстав оброблялися відповідачем і позивач був позбавлений можливості посіяти та реалізувати врожай соняшника, що завдало йому збитків у вигляді неодержаного доходу у розмірі експертної вартості врожаю соняшника, а також позивач поніс витрати зі сплати орендної плати власникам земельних ділянок та земельного податку.

63. У справі № 917/2101/17 оскаржувався правочин щодо переходу права власності і спір між сторонами виник щодо ціни (вартості) набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки.

64. У справі № 909/1154/21 оскаржувалося рішення загальних зборів учасників товариства про передачу в іпотеку нежитлових будівель на виконання зобов`язань товариства за кредитним договором та щодо підтвердження повноважень директора на вчинення цих дій. Позивач посилався на порушення порядку скликання цих загальних зборів, про які вона не була повідомлена і не обізнана з порядком денним.

65. У справах №№ 924/700/21, 907/922/21, на які посилається ОСОБА_2 , предметом спору також було визнання розміру статутного капіталу товариства і часток учасників у товариствах. Утім зроблені судом апеляційної інстанції висновки у справі, що розглядається, не суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування названої скаржником норми у цих постановах.

66. Звідси колегія суддів визнає необґрунтованими доводи скаржника, позаяк вони не спростовують того факту, що ОСОБА_1 незаконно виключено зі складу учасників Товариства, адже його повідомлено з порушенням установленого частиною третьою статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" строку. До того ж, як установив суд апеляційної інстанції у цій справі, невнесення ОСОБА_1 свого вкладу у статутний капітал Товариства, як і невнесення протягом трьох років свого вкладу іншим учасником - ОСОБА_2 , саме у цьому випадку не завадило роботі Товариства, позаяк воно отримувало дохід у значних розмірах, досягнувши визначеної статутом мети. Крім того, ОСОБА_1 за два роки діяльності Товариства уніс грошові кошти у сумі 100 000 грн як фінансову допомогу.

67. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, адже неправильного застосування чи порушення визначеної скаржником норми права саме у цих правовідносинах з урахуванням усіх обставин справи з боку апеляційного суду суд касаційної інстанції не знайшов.

68. Оскільки касаційна скарга ОСОБА_2 не містить доводів і вимог щодо оскарження постанови апеляційного господарського суду у частині присудження до стягнення з нього на користь ОСОБА_1 8 333,30 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, то у цій частині вона не переглядається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

69. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

70. Згідно з вимогами статті 309 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судові витрати

71. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 у справі № 917/654/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

В. Студенець