ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"25" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1331/24
Господарський суд Житомирської області у складі
судді Лозинської І. В.,
секретар судового засідання Шовтюк І. В.
без участі представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Фермерського господарства "Вишомірський А.В."
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів"
про стягнення 1001200,00 грн
Фермерське господарство "Вишомірський А. В." звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Союз Автомотів" про стягнення 1001200,00 грн попередньої оплати, а також судових витрат.
Ухвалою від 02.01.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання (а. с. 46 - 47).
Рішенням від 12.06.2025 господарський суд позов задовольнив, стягнув з ТОВ "Союз Автомотів" на користь Фермерського господарства "Вишомірський А. В." 1001200,00 грн попередньої оплати та 7509,00 грн судового збору, призначив засідання суду для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу (а. с. 129-131).

26.06.2025 до суду від представника позивача надійшов опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги (а. с. 137, 138).

04.07.2025 до суду від ТОВ "Союз Автомотів" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості подати клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (а. с. 139 - 142).

Ухвалою від 04.07.2025 господарський суд розгляд питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відклав на 11.07.2025 о 14:00 (а. с. 143).

08.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява про надання доступу представнику, адвокату Самборській Ю. Л., до матеріалів справи в системі "Електронний суд" (а.с.144-147).

11.07.2025 до суду від ТОВ "Союз Автомотів" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, надання відповідачу доступу до матеріалів справи в підсистемі "Електронний суд" та надання можливості подати клопотання про зменшення витрат на правову допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (а. с. 150 - 154).

Ухвалою від 11.07.2025 господарський суд відклав розгляд питання про стягнення витрат на правничу допомогу на 18.07.2025 о 12:00 (а. с. 155).

18.07.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу шляхом повернення позивачу заяви про стягнення цих витрат з тих підстав, що позивач не виконав вимоги ухвали господарського суду від 02.01.2025 в частині здійснення реєстрації електронного кабінету позивачем в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) (далі - ЄСІТС) за ч. 6 ст. 6 ГПК України; у матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем відповідачу документів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу (а. с. 156 - 164).

Ухвалою від 18.07.2025 господарський суд відклав розгляд питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на 25.07.2025 о 12:00, витребував у позивача, серед іншого, докази надіслання відповідачу документів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі (а. с. 169).

24.07.2025 до суду від представника позивача надійшли:

- пояснення, у яких зазначено про надання відповідних пояснень на виконання вимог ухвали господарського суду від 02.01.2025 щодо обставин не можливості здійснення реєстрації електронного кабінету фермерським господарством в ЄСІТС; до пояснення надано докази надіслання опису до договору про надання правничої допомоги на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 172 - 174);

- заява про розгляд питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без його участі, у якій додатково повідомив про підтримання розміру заявлених судових витрат у повному обсязі (а. с. 175, 176).

25.07.2025 до суду від відповідача надійшли доповнення до клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу шляхом повернення позивачу заяви про стягнення цих витрат, у яких зазначено, що позивач не надіслав ТОВ "Союз Автомотів" до дати судового засідання документів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, а також фермерське господарство не здійснило реєстрацію електронного кабінету в системі "Електронний суд" (а. с. 177-180).

Представники сторін у судове засідання не прибули.

За ч. 4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у засідання суду осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце засідання суду, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини та зміст правовідносин щодо правничої допомоги.

У матеріалах справи є укладений між ФГ "Вишомірський А.В." (клієнт) та адвокатом Саламаха А. В. (адвокат) договір про надання правової допомоги від 10.12.2024 (далі - договір) (а. с. 23), за п. 1.1 якого адвокат зобов`язується за взаємною домовленістю з клієнтом на умовах та в порядку, передбаченому цим договором, надавати клієнту правову допомогу.

Згідно з п. 6.1 договору за надання адвокатом правової допомоги, передбаченої в п. 1.1 даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі та порядку, передбаченими додатковими угодами до даного договору та/або актами виконаних робіт.

У разі необхідності відрядження за межі смт. Любар у зв`язку з виконуваним ним за даним договором доручення, клієнт оплачує проїзд до місця призначення і назад та добові в розмірі, погодженому сторонами (п. 8.2 договору).

У п. 1 додатку від 13.05.2025 для договору (а. с. 116) сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги, вказаної в договорі і визначеної дорученням, у розмірі 50000,00 грн.

Сторони погодили, що вказаний у п. 1 додатку розмір гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги, вказаної в договорі і визначеної дорученням, визначено з врахуванням складності справи, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) дії договору протягом якого доручення підлягає виконанню (п. 2 додатку).

У описі наданих послуг від 26.06.2025 адвокатом зазначено про надання таких послуг:

1) прийом представника позивача, з`ясування обставин спору, перевірка даних щодо відповідача, складання договору на правову допомогу - 2 год;

2) вивчення договору купівлі-продажу автомобіля - 5 год;

3) аналіз проведеного розрахунку за договором з бухгалтером підприємства - 4 год;

4) підготовка позовної заяви і додатків - 4 год;

5) аналіз і вивчення відзиву на позовну заяву та доданих документів - 5 год;

6) бесіди з відповідачем для врегулювання ситуації мирним шляхом - облік не вівся, їх кількість дорівнює числу судових засідань;

7) поїздки власним транспортом до м. Житомира для участі в судових засіданнях, слід врахувати відстань однієї поїздки 224 км із затратами - погодинний облік не вівся, кількість поїздок дорівнює числу судових засідань;

8) до фіксованої суми оплати правової допомоги також входять послуги з отримання виконавчих листів, пред`явлення їх до виконання, можливий супровід справи в апеляційній чи касаційній інстанції (а. с. 137, 138).

Відповідно до платіжної інструкції №1109 від 14.05.2025 клієнт перерахував адвокату оплату за надання правової допомоги за договором у сумі 50000,00 грн (а. с. 117).

У матеріалах справи є копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000884 від 24.02.2020, виданого Саламасі А. В., ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1183264 від 10.12.2024, виданого адвокату для представлення інтересів ФГ "Вишомірський А.В." (а. с. 23, 24).

2. Норми права, які застосував господарський суд у правовідносинах, пов`язаних з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення цих витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

3. Висновок Господарського суду Житомирської області.

За ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення щодо розміру судових витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення суми витрат з контррозрахунком від відповідача до суду не надходили, однак, відповідач подав клопотання про повернення позивачу заяви про стягнення цих витрат з тих підстав, що позивач не виконав вимоги ухвали господарського суду від 02.01.2025 в частині здійснення реєстрації електронного кабінету позивачем в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) за ч. 6 ст. 6 ГПК України; у матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем відповідачу документів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі (а. с. 156 - 164).

Ухвалою від 26.12.2024 господарський суд залишив без руху позовну заяву ФГ "Вишомірський А. В." до ТОВ "Союз Автомотів" про стягнення 1001200,00 грн та зобов`язав позивача надати суду, серед іншого, докази реєстрації електронного кабінету фермерського господарства в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України (а. с. 37).

01.01.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій повідомлено про тимчасове обмеження доступу до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, спричинене несанкціонованим втручанням в дію системи, що унеможливлює реєстрацію електронного кабінету в ЄСІКС (а. с. 39 - 57).

З метою дотримання принципів процесуальної економії та розумності строків розгляду справи, господарський суд ухвалою від 02.01.2025 відкрив провадження у справі та продовжив позивачу процесуальний строк на усунення недоліку - реєстрації позивачем електронного кабінету в ЄСІКС або її окремій підсистемі (модулі), відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, до 28.01.2025.

Однак, доказів реєстрації позивачем електронного кабінету в ЄСІКС або її окремій підсистемі (модулі), відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України матеріали справи не містять.

Одночасно суд звертає увагу відповідача, що у представника позивача - адвоката Саламахи А. В. згідно з даними з системи "Електронний суд" наявний електронний кабінет.

29.06.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України №3200-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами". Цей Закон набрав чинності 21.07.2023.

Статтею 42 ГПК України передбачені права та обов`язки учасників справи, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За положеннями ч. 5, 6 ст. 42 ГПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням ЄСІТС в порядку, визначеному Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За змістом розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3200-IX, зміни, що вносяться зазначеним Законом до Господарського процесуального кодексу України, вводяться в дію 18.10.2023, крім змін до підпунктів 17.3, 17.15 підпункту 17, підпункти 19.1, 19.2 підпункту 19 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, введення в дію яких відбулося одночасно з набранням Законом №3200-IX чинності.

Разом з тим з 04.11.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2023 №3424-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи" (далі - Закон №3424-IX).

Згідно з новою редакцією ч. 5, 8 ст. 6 ГПК України, яка чинна з 18.10.2023 відповідно до Закону №3200-IX та з урахуванням змін внесених відповідно до Закону №3424-IX в абзац 1 ч. 6 ст. 6 ГПК України та викладення ч. 7 ст. 6 ГПК України в новій редакції, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Реєстрація в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Тобто, ФГ "Вишомірський А. В." як юридична особа, згідно з наведеними приписами ГПК України, зобов`язане зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) в обов`язковому порядку.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у ст. 170 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 вказаної норми письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Згідно з ч. 4 вказаної норми суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже, зазначені положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи адвокатом, зокрема шляхом подання документів до суду через електронні кабінети в ЄСІТС або в паперовій формі.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява подана адвокатом Саламахою А. В. в паперовій формі поштовим зв`язком, а станом на дату її подання у представника позивача був зареєстрований електронний кабінет ЄСІТС, відповідно до відомостей з системи "Електронний суд".

Також щодо інших доводів відповідача, викладених у відповідному клопотанні слід зазначити, що ст. 129 ГПК України не містить прямої норми щодо обов`язкового надсилання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак, обов`язок щодо надсилання копії доказів іншій стороні передбачений ст. 80 ГПК України.

До пояснення від 24.07.2025 представником позивача надано докази надіслання опису до договору про надання правничої допомоги на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 172-174).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Гратій Олена Володимирівна є керівником ТОВ "Союз Автомотів", однак електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 не є офіційною електронною поштою відповідача, а також не була вказана у його процесуальних документах, тому суд вважає, що ФГ "Вишомірський А. В." не виконало обов`язку щодо надіслання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі відповідачу.

Проте суд виснує, що, відповідно до положень 42 ГПК України, представник відповідача не була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про повернення позивачу заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, таке: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність".

З огляду на обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, суд вважає, що складність виконаних адвокатом позивача робіт (наданих послуг) не є співмірною із заявленим розміром витрат на правничу допомогу у сумі 50000,00 грн.

Суд звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, суд, виходячи з критерію співмірності, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача 25000,00 грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Натомість у стягненні 25000,00 грн витрат на правничу допомогу суд відмовляє.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" (10001, м. Житомир, вул. Київська, буд. 77; ) на користь Фермерського господарства "Вишомірський А.В." (13111, Житомирська область, Житомирський (Любарський) район, с. Горопаї, вул. Першотравнева, буд. 25, кв. 2; ) 25000,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

2. У стягненні 25000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 31.07.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2, 3 - сторонам (Електронний суд)