ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/1534/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" - Лисенка В. О. (адвоката),

Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНА ВІТА - ДМ" - Юцикова Є. С. (адвоката, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 (колегія суддів: Колоколов С. І. - головуючий, Діброва Г. І., Савицький Я. Ф.) і рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2024 (суддя Нікітенко С. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНА ВІТА - ДМ"

про стягнення 4 531 759,19 грн,

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНА ВІТА - ДМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНА ВІТА - ДМ" (далі - ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ") про стягнення з відповідача на користь позивача 4 531 759,19 грн, з яких: 2 973 891,63 грн основного боргу, 371 641,82 грн пені, 187 840,85 грн 3 % річних, 998 384,89 грн інфляційних втрат.

1.2. Позовні вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" обґрунтовані тим, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" було включено до реєстру споживачів постачальника "останньої надії". При цьому ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" зазначало, що за період із 06.11.2021 до 30.11.2021 позивач поставив відповідачу природний газ в об`ємі 94 294 м3 на загальну суму 3 724 471,87 грн (з урахуванням вартості транспортування). Однак, як зазначав позивач, відповідач за споживання природного газу в наведений період здійснив на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" лише часткову оплату. Тому, за доводами позивача, у відповідача сформувалася заборгованість за спожитий природний газ, на яку нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

1.3. У квітні 2024 року ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" звернулося до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснити списання кредиторської заборгованості ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

1.4. Зустрічні позовні вимоги ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" обґрунтовані тим, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" ухиляється від виконання обов`язку, який виник на підставі Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", а саме: щодо списання кредиторської заборгованості за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 у справі № 916/1534/24, відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та задоволено зустрічний позов ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ".

Вирішено зобов`язати ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснити списання кредиторської заборгованості ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис грн за 1000 м3.

2.2. Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ", господарські суди попередніх інстанцій установили, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" є управителем багатоквартирних будинків, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А; м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/6, та в договірних відносинах з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" лише представляє спільні інтереси співвласників цих багатоквартирних будинків для забезпечення опаленням їх приміщень. Тому господарські суди дійшли висновку про те, що теплова енергія, в яку перетворює природний газ дахові котельні в зазначених багатоквартирних будинках, призначена виключно для забезпечення потреб мешканців цих будинків в опаленні житлових приміщень та гарячій воді. На підставі викладеного господарські суди попередніх інстанцій виснували, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" фактично задовольняє потреби побутових споживачів, а у відносинах з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник "останньої надії" за договором) є колективним споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків.

2.3. Водночас господарські суди попередніх інстанцій установили, що 19.08.2022 набрав чинності Закон України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування". Суди зазначили, що відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" непогашена на день набрання чинності цим Законом кредиторська заборгованість об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку або іншої уповноваженої співвласниками відповідно до законодавства особи, яка шляхом самозабезпечення утримує системи автономного теплопостачання багатоквартирного будинку, що належать співвласникам на праві спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку, в їхніх інтересах укладає договір про постачання природного газу для роботи газових котелень (дахових, прибудованих та/або таких, що розташовані на прибудинковій території) для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку, за природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", підлягає списанню в обліку такого постачальника з дня набрання чинності цим Законом в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

2.4. На підставі наведених приписів цього Закону України господарські суди дійшли висновку про те, що заборгованість ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за спожитий у листопаді 2021 року природний газ в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3, має бути списана. При цьому господарські суди встановили, що відповідно до даних інформаційної платформи Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України") ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за період із 06.11.2021 до 30.11.2021 спожило природний газ в обсязі 94 294 м3.

Тому, за висновками господарських судів, вартість спожитого природного газу з урахуванням вимог Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" не повинна перевищувати суму в розмірі 750 580,24 грн (94 294 м3 х 7,96 грн за 1 м3).

Водночас господарські суди встановили, що 31.01.2022 ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" перерахувало на рахунок ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти в розмірі 750 580,24 грн. Ураховуючи сплату ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" на рахунок ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" грошових коштів у розмірі, достатньому як для оплати вартості спожитого природного газу, так і для оплати послуг транспортування природного газу, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що будь-яка інша заборгованість ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" за спірний період має бути списана відповідно до вимог Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

2.5. Оскільки господарські суди встановили наявність обов`язку в ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" здійснити списання кредиторської заборгованості ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", в обліку такого постачальника в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3, то дійшли висновку про відсутність у ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" заборгованості за спожитий у листопаді 2021 року природний газ. Оскільки відсутні підстави для стягнення з ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" основної заборгованості, а позовні вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" пені, 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від позовних вимог про стягнення основної заборгованості, то господарський суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, відмовив у задоволенні наведених похідних позовних вимог ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 та рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2024 у справі № 916/1534/24, до Верховного Суду звернулося ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та відмовити в задоволенні позову ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ".

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. Скаржник вважає, що в цьому випадку наявні правові підстави для відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, щодо застосування положень Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

3.4. Крім того, на думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, безпідставно застосували до спірних правовідносин приписи Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

3.5. Скаржник також зазначає, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" не надало жодних доказів, згідно з якими можливо було ти встановити належність ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" до побутових споживачів та внаслідок цього застосувати до спірних відносин норми Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

3.6. Водночас, за доводами скаржника, належність споживача до тієї чи іншої категорії (промисловість, бюджет, виробники теплової енергії, населення, інші, передбачені законодавством) визначає оператор газорозподільної мережі. Разом з тим, як зазначає скаржник, відповідно до даних інформаційної платформи ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" віднесено до категорії виробників теплової енергії (теплогенеруюча організація). Тому визначення умов постачання природного газу постачальником "останньої надії" безпосередньо пов`язане із внесенням відповідних даних про споживача до Інформаційної платформи оператора газорозподільної мережі, якими постачальник "останньої надії" керується при виконання обов`язку щодо постачання природного газу.

3.7. ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" вважає, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" безпідставно ухиляється від виконання зобов`язання, яке виникло на підставі Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", а саме: щодо списання кредиторської заборгованості за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 04.07.2017 № 880, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

4.2. Крім того, як установили господарські суди, за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 917-р ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

4.3. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" у спірний період, ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і тому спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

4.4. Господарські суди зазначили, що включення ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ", до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується: листом оператора газотранспортної системи від 21.03.2024 № ТОВВИХ-24-4494; інформацією від оператора газотранспортної системи (форма № 10) щодо споживачів, які були зареєстровані в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії".

4.5. Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу VI з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

4.6. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

4.7. Відповідно до пункту 2.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

4.8. Пунктом 3.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

4.9. Пунктом 3.3 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" передбачено, що період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

4.10. Пунктом 4.2 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" встановлено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора газорозподільної мережі за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором газорозподільної мережі відповідно до умов договору розподілу природного газу.

4.11. Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше десятого числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії").

4.12. Підпунктом 1 пункту 5.1 та підпунктом 1 пункту 5.2 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" встановлено, що споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі, та зобов`язаний забезпечувати своєчасну і повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

4.13. Пунктом 8.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

4.14. Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - у розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника (пункт 8.2 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії").

4.15. Відповідно до пункту 11.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором.

4.16. Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015, у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів / споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір / споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір / споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

4.17. Тому, як зазначили суди, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором газорозподільної системи в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

4.18. Господарські суди зазначили, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора газорозподільної системи про об`єм (обсяг) розподіленого / спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи.

4.19. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/6, від 03.01.2021 ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" обрано управителем цього багатоквартирного будинку. Крім того, рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А, від 02.01.2021 ТОВ БОНА ВІТА - ДМ обрано управителем зазначеного багатоквартирного будинку. На підставі зазначених рішень між ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" та співвласниками багатоквартирних будинків, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/6; м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А, укладено Типові договори про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до актів зазначені будинки було передано в експлуатацію ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" разом із автономними даховими котельними для забезпечення опалення та гарячого водопостачання мешканцям цих будинків.

4.20. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на виконання умов Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" за період з 06.11.2021 до 30.11.2021 поставило ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" природний газ в об`ємі 94 294 м3 на загальну суму 3 724 471,87 грн (з урахуванням вартості транспортування).

4.21. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" відповідно до платіжного доручення від 31.01.2022 № 3234 сплатило на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти в розмірі 750 580,24 грн із призначенням платежу: "оплата за природний газ з розрахунку 7,96 грн".

4.22. Оскільки ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" не веде господарську діяльність з виробництва теплової енергії в розумінні Закону України "Про теплопостачання", автономні котельні призначені лише для обслуговування мешканців багатоквартирних будинків, які знаходяться в управлінні ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ", а ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" лише представляє спільні інтереси мешканців - побутових споживачів у договірних відносинах з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", то відповідно до пункту 417 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102) ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" здійснило оплату вартості газу, спожитого у листопаді 2021 року за граничною ціною, встановленою для побутових споживачів - на рівні 7,96 грн за 1 м3.

4.23. ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" зазначало, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" на адресу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надіслало лист від 11.11.2022 № 11.11-01 із проханням здійснити списання кредиторської заборгованості відповідно до вимог наведеного Закону України.

4.24. ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" також зазначало, що від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надійшла письмова відповідь від 24.11.2022 № 119/07-20380-2022, в якій ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" повідомило таке: "питання списання кредиторської заборгованості споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз України", зокрема, управителів багатоквартирних будинків, в обліку постачальника "останньої надії", в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 метрів кубічних за період жовтня - листопада 2021, відповідно до внутрішніх локальних актів ТОВ "ГК "Нафтогаз України", яке є одним із підприємств Групи Нафтогаз, потребує прийняття додаткових корпоративних рішень та наразі перебуває на розгляді та стадії завершення. Після підготовки всіх необхідних документів, проведення списання, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" надасть відповідні підтверджуючі документи".

4.25. Проте замість цього, як зазначало ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ", ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" подало позов про стягнення з ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" заборгованості за природний газ, спожитий в листопаді 2021 року, за ринковою ціною.

4.26. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", звертаючись із цим позовом, зазначало, що воно у листопаді 2021 року на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" поставило ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за період із 06.11.2021 до 30.11.2021 природний газ в об`ємі 94 294,00 м3 на загальну суму 3 724 471,87 грн (з урахуванням вартості транспортування). Однак, як зазначало ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за споживання природного газу в наведений період здійснило лише часткову оплату на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Тому, за доводами позивача, у відповідача сформувалася заборгованість за спожитий природній газ, на яку нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", посилаючись на наведені обставини, звернулося до Господарського суду Одеської області із цим позовом.

4.27. Водночас, ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ", вважаючи, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" ухиляється від виконання обов`язку, який виник на підставі Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", а саме: щодо списання кредиторської заборгованості за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії" в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3, звернулося до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

5.3. Предметом первісного позову в цій справі є вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" про стягнення з відповідача на користь позивача 4 531 759,19 грн, з яких: 2 973 891,63 грн основного боргу, 371 641,82 грн пені, 187 840,85 грн 3 % річних, 998 384,89 грн інфляційних втрат.

5.4. Підставою первісних позовних вимог, на думку, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", є наявність у ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" заборгованості, оскільки ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" в листопаді 2021 року на підставі Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" поставило ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" природний газ на загальну суму 3 724 471,87 грн.

Однак, як зазначало ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за споживання природного газу в наведений період здійснило лише часткову оплату на користь ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України". Тому, за доводами ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", у ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" сформувалася заборгованість за спожитий природній газ, на яку нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

5.5. Предметом зустрічного позову в цій справі є вимоги ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснити списання кредиторської заборгованості ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

5.6. Підставою зустрічних позовних вимог, на думку, ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ", є ухилення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" від виконання обов`язку, який виник на підставі Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", а саме: щодо списання кредиторської заборгованості за природний газ, спожитий у листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії" в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

5.7. Господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши справу № 916/1534/24 по суті первісних та зустрічних позовних вимог, дійшли висновку про відмову в задоволенні первісного позову ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та про задоволення зустрічного позову ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ".

5.8. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" не погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, а тому звернулося з касаційною скаргою на судові рішення у цій справі. ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.9. Верховний Суд зазначає, що згідно з абзацом 3 пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

5.10. З огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень із зазначених підстав касаційна скарга має містити обґрунтування щодо необхідності відступлення від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частину статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 920/788/24, від 24.09.2024 у справі № 910/12499/23, від 20.08.2024 у справі № 910/5614/23, від 09.04.2024 у справі № 336/44/18, від 12.03.2024 у справі № 910/6986/21.

5.11. Колегія суддів установила, що скаржник у касаційній скарзі зазначає про необхідність відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, щодо застосування положень Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

5.12. Крім того, на думку скаржника, господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, безпідставно застосували до спірних правовідносин приписи Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

5.13. Скаржник також зазначає, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" не надало жодних доказів, згідно з якими можливо було ти встановити належність ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" до побутового споживача та внаслідок цього застосувати до спірних відносин норми Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

5.14. Водночас, за доводами скаржника, належність споживача до тієї чи іншої категорії (промисловість, бюджет, виробники теплової енергії, населення, інші, передбачені законодавством) визначає оператор газорозподільної мережі. Разом з тим, як зазначає скаржник, відповідно до даних інформаційної платформи ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" віднесено до категорії виробників теплової енергії (теплогенеруюча організація). Тому визначення умов постачання природного газу постачальником "останньої надії" безпосередньо пов`язане із внесенням відповідних даних про споживача до Інформаційної системи оператора газорозподільної мережі, якими постачальник "останньої надії" керується при виконання обов`язку щодо постачання природного газу.

5.15. Перевіривши доводи скаржника про необхідність відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, щодо застосування положень Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.

До загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу належать: 1) національна безпека, а також безпека постачання природного газу; 2) стабільність, належна якість та доступність енергоресурсів; 3) захист навколишнього природного середовища, у тому числі енергоефективність, збільшення частки енергії з альтернативних джерел та зменшення викидів парникових газів; 4) захист здоров`я, життя та власності населення.

Рішення Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу має визначати: 1) загальносуспільний інтерес у процесі функціонування ринку природного газу, для забезпечення якого покладаються спеціальні обов`язки на суб`єктів ринку природного газу; 2) обсяг спеціальних обов`язків; 3) коло суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки; 4) обсяг прав суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, необхідних для виконання таких обов`язків; 5) категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов`язки; 6) територію та строк виконання спеціальних обов`язків; 7) джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, з урахуванням положення частини сьомої цієї статті.

Вибір суб`єкта або суб`єктів ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини 1 цієї статті, здійснюється у прозорий і недискримінаційний спосіб на підставі критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України, та не має створювати перешкод для реалізації прав споживачів на вільний вибір постачальника. Рішення Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади застосовуються в частині, що не суперечить рішенню Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу. Суб`єкт ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини першої цієї статті, має право на отримання компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, зменшених на доходи, отримані у процесі виконання покладених на нього спеціальних обов`язків, та з урахуванням допустимого рівня прибутку відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

5.16. Так, за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

5.17. Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

5.18. Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі Типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

5.19. Верховний Суд зазначає, що постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501 затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії", відповідно до пункту 1.1 якого цей договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

5.20. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на Інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункт 1.3 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії").

5.21. Згідно з пунктом 11.1 Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" він набирає чинності з дня, визначеного Інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

5.22. Відповідно до положень статті 15 Закону України "Про ринок природного газу" в разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах Типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу.

Постачальник останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії". Після закінчення цього строку постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Постачальник "останньої надії" має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення вищезазначеного строку у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який постачається постачальником "останньої надії", відповідно до Типового договору постачання постачальником "останньої надії".

5.23. Аналогічні положення передбачені в Кодексі газотранспортної системи (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

5.24. Як установили суди попередніх інстанцій, між сторонами спору було укладено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії.

5.25. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/6, від 03.01.2021 ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" обрано управителем цього багатоквартирного будинку. Крім того, рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А, від 02.01.2021 ТОВ БОНА ВІТА - ДМ обрано управителем зазначеного багатоквартирного будинку.

5.26. На підставі зазначених рішень між ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" та співвласниками багатоквартирних будинків, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/6; м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А, укладено Типові договори про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

5.27. Відповідно до актів зазначені будинки було передано в експлуатацію ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" разом із автономними даховими котельними для забезпечення опалення та гарячого водопостачання мешканцям цих будинків.

5.28. Господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" є управителем багатоквартирних будинків, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Жаботинського, 56-А; м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55/6, та в договірних відносинах з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" лише представляє спільні інтереси співвласників цих багатоквартирних будинків для забезпечення опаленням їх приміщень. Тому господарські суди дійшли висновку про те, що теплова енергія, в яку перетворює природний газ дахові котельні в зазначених багатоквартирних будинках, призначена виключно для забезпечення потреб мешканців цих будинків в опаленні житлових приміщень та гарячій воді.

5.29. На підставі викладеного господарські суди попередніх інстанцій виснували, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" фактично задовольняє потреби побутових споживачів, а у відносинах з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальник "останньої надії" за договором) є колективним споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків.

5.30. Верховний Суд зазначає, що відповідно до пунктів 10, 23 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" захищені споживачі - побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

5.31. Верховний Суд у постанові від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - ДК" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - ДК" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - ФР" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - ФР" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - БК" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - БК" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - РП" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - РП" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), зазначив, що Закон України "Про ринок природного газу" не містить визначення таких понять як "колективний споживач", "колективний побутовий споживач" тощо.

5.32. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

5.33. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

5.34. За змістом статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

5.35. З огляду на встановлені обставини у цій справі та правове регулювання спірних правовідносин Верховний Суд зазначає, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" як юридична особа, що діє в інтересах фізичних осіб - побутових споживачів у розумінні Закону України "Про ринок природного газу", споживаючи природний газ для вироблення теплової енергії виключно для забезпечення потреб таких осіб, є колективним побутовим споживачем. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

5.36. Отже, господарські суди попередніх інстанцій у цій справі дійшли обґрунтованого висновку про те, що в цьому випадку ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" фактично задовольняє потреби побутових споживачів самостійно шляхом забезпечення тепловою енергією, і у відносинах з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (постачальником "останньої надії" за договором) є колективним побутовим споживачем природного газу для потреб та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків.

5.37. Відповідно до пункту 71 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок природного газу" тимчасово, до 31.03.2022, Регулятор на підставі розрахунку постачальника "останньої надії" має право затверджувати граничні ціни, за якими постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу у період з 01.10.2021 року до 31.03.2022 побутовим споживачам, споживачам, що є бюджетними установами відповідно до Бюджетного кодексу України, закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживачам, що здійснюють виробництво теплової енергії. Такі ціни можуть відрізнятися від цін постачальника "останньої надії", визначених умовами конкурсу на обрання постачальника "останньої надії", які має застосовувати переможець такого конкурсу як постачальник "останньої надії".

5.38. Так, відповідно до постанови від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" (набрала чинності 26.10.2021) Кабінет Міністрів України постановив, зокрема, установити з 01.10.2021 до 30.11.2021 граничну ціну на природний газ за договорами постачання між побутовими споживачами та постачальником "останньої надії" - на рівні 7,96 грн за 1 м3 (з урахуванням податку на додану вартість).

5.39. Крім того, зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" вбачається, що пункт 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809, доповнено, зокрема, положенням про те, що переможець конкурсу погоджується, що для побутових споживачів постачання природного газу з 01.10.2021 до 30.11.2021 здійснюється постачальником "останньої надії" за ціною, що не може перевищувати 7,96 гривні за 1 м3 (з урахуванням податку на додану вартість).

5.40. Аналіз наведених нормативних актів дає можливість дійти висновку про те, що законодавством виокремлено певну категорію (групу) споживачів, котрим тимчасово затверджуються граничні ціни, за якими постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу, серед яких, зокрема, вказані побутові споживачі. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

5.41. Верховний Суд у постановах від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 зазначив, що в цьому випадку під категорію "побутові споживачі" підпадають як окремі фізичні особи, об`єднання фізичних осіб, так і управителі багатоквартирного будинку, головною метою яких у розумінні Закону України "Про ринок природного газу" є придбавання природного газу з метою використання для власних побутових потреб, зокрема для опалення своїх квартир (будинків), що не включає професійну та комерційну діяльність.

5.42. Оскільки суди попередніх інстанцій установили, що заборгованість за поставлений ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" природний газ ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальником "останньої надії" виникла за листопад 2021 року, то відповідно до приписів пункту 71 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок природного газу" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" повинно було визначити ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" ціну за 1 м3 природного газу як для побутового споживача, тобто, виходячи з тарифу 7,96 грн за 1 м3. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

5.43. Доводи ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", наведені в касаційній скарзі, про те, що ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" отримувало природній газ як установа, яка виробляє та постачає теплову енергію, що підтверджується інформацією (яка внесена третьою особою (не позивачем і не відповідачем)) на Інформаційній платформі, не змінює статусу ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" як колективного побутового споживача у цій справі.

5.44. Отже, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" з огляду на положення пункту 71 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок природного газу" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 809 і від 9 грудня 2020 р. № 1236", які є чіткими, однозначними та не потребують додаткового тлумачення, мало встановити ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" граничну ціну, за якою постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу побутовому споживачу. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

5.45. Верховний Суд зазначає, що відповідно до абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", який набрав чинності 19.08.2022, непогашена на день набрання чинності цим Законом кредиторська заборгованість об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку або іншої уповноваженої співвласниками відповідно до законодавства особи, яка шляхом самозабезпечення утримує системи автономного теплопостачання багатоквартирного будинку, що належать співвласникам на праві спільної сумісної власності у багатоквартирному будинку, в їхніх інтересах укладає договір про постачання природного газу для роботи газових котелень (дахових, прибудованих та/або таких, що розташовані на прибудинковій території) для забезпечення потреб співвласників багатоквартирного будинку, за природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2021 року з ресурсу постачальника "останньої надії", підлягає списанню в обліку такого постачальника з дня набрання чинності цим Законом в обсязі, що перевищує вартість природного газу, придбаного за ціною 7,42 тис. грн за 1000 м3.

5.46. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до даних інформаційної платформи ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" за період з 06.11.2021 до 30.11.2021 спожило природний газ в обсязі 94 294 м3. Тому, за висновками господарських судів, вартість спожитого природного газу з урахуванням вимог Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" не повинна перевищувати суму в розмірі 750 580,24 грн (94 294 м3 х 7,96 грн за 1 м3).

5.47. Водночас господарські суди встановили, що 31.01.2022 ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" перерахувало на рахунок ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти в розмірі 750 580,24 грн.

5.48. За таких встановлених обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вказаних коштів достатньо як для оплати вартості спожитого природного газу, так і для оплати послуг транспортування природного газу.

5.49. З огляду на викладене господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що будь-яка інша заборгованість ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ" перед ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" за спірний період має бути списана відповідно до вимог Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

5.50. Верховний Суд зазначає, що доводи, викладені в касаційній скарзі ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій.

5.51. Водночас принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема, їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.

5.52. Верховний Суд, розглянувши доводи скаржника, також зазначає, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 920/788/24, від 24.09.2024 у справі № 910/12499/23, від 12.03.2024 у справі № 910/6986/21, від 05.09.2023 у справі № 921/750/21, від 11.04.2023 у справі № 916/4112/21.

5.53. Відступ від правової позиції повинен мати тільки вагомі підстави, реальне підґрунтя; суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих неузгодженостей (помилок), що мають фундаментальне значення для судової системи. Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейським судом з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, тощо. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19.

5.54. Крім того, причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміна суспільного контексту. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 920/788/24, від 19.03.2024 у справі № 915/534/21, від 27.06.2023 у справі № 910/22039/21, від 20.06.2023 у справі № 917/504/22, від 18.07.2023 у справі № 910/2419/20.

5.55. Таким чином, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 та постановах Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 910/11369/23, від 18.04.2023 у справі № 910/908/22, від 14.06.2023 у справі № 924/521/21, від 31.05.2023 у справі № 909/433/21.

5.56. При цьому в пункті 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом Суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

5.57. Однак скаржник, зазначаючи про необхідність відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, не навів вмотивованого обґрунтування щодо необхідності відступлення від таких висновків Верховного Суду, зокрема, не довів наявності причин для відступу (неефективність, помилковість, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість судового рішення).

5.58. Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника на положення пункту 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Проте в цьому випадку відсутнє неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення судами норм процесуального права.

5.59. При цьому колегія суддів враховує, що Верховний Суд, зокрема, в постанові від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - ДК" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - ДК" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - ФР" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - ФР" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - БК" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - БК" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), постанові від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 (за позовом ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ТОВ "БОНА ВІТА - РП" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ТОВ "БОНА ВІТА - РП" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про зобов`язання вчинити певні дії), вже сформував правову позицію при розгляді спорів у подібних правовідносинах та висловився щодо правильного застосування приписів Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

5.60. Крім того, із часу формування правового висновку у справі № 916/1530/24 щодо застосування положень Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", від якого пропонує відступити скаржник, пройшло лише декілька місяців. Відтак ні суспільні відносини, ні їх правове регулювання в державі не змінилися. Жодних свідчень того, що рішення у зазначеній справі призвело до вад правозастосування, які би зумовлювали потребу відступити від сформульованого Верховним Судом висновку, немає.

5.61. Тому Верховний Суд не може взяти до уваги доводи скаржника про необхідність відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, щодо застосування положень Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

5.62. Отже, колегія суддів вважає, що в межах цієї справи відсутні правові підстави для відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24.

5.63. На підставі викладеного Верховний Суд погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні первісного позову ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та про задоволення зустрічного позову ТОВ "БОНА ВІТА - ДМ". Такі висновки господарських судів попередніх інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.04.2025 у справі № 916/1530/24, від 22.05.2025 у справі № 916/1535/24, від 27.05.2025 у справі № 916/1533/24, від 01.07.2025 у справі № 916/3703/24 в подібних правовідносинах.

5.64. Таким чином, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цих підстав.

5.65. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами із правильним застосуванням норм матеріального права. Водночас Верховний Суд не встановив порушення господарськими судами попередніх інстанцій приписів процесуального законодавства. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються.

5.66. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі.

5.67. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2024 у справі № 916/1534/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак