РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2025Справа № 905/346/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Антонюка Василя Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Державного підприємства "АРТЕМСІЛЬ" (01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 18/9, ідентифікаційний код 00379790)

про стягнення 251 402, 94 грн,

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Донецької області, через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС, надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця Антонюк Василя Петровича до Державного підприємства "АРТЕМСІЛЬ" про стягнення 251 402,94 грн.

Вказана заборгованість виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу №25/95-13 від 25.01.2022.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 07.04.2025 позовну заяву Фізичної особи підприємця Антонюк Василя Петровича прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі №905/346/25, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Під час здійснення розгляду справи, судом здійснено перевірку відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача та встановлено, що 14.06.2024 Державне підприємство "Артемсіль" змінило своє місцезнаходження на: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 18/9.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.05.2025 передано справу №905/346/25 за позовом Фізичної особи підприємця Антонюка Василя Петровича до відповідача Державного підприємства "АРТЕМСІЛЬ" про стягнення 251 402,94 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44В, м. Київ, 01054).

26.05.2025 вказана справа надійшла до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи №905/346/25 між суддями, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 прийнято справу №905/346/25 до свого провадження.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.04.2025 про відкриття провадження у справі відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Вказана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету відповідача - Державного підприємства "АРТЕМСІЛЬ" 10.04.2025 о 04:14 год., що підтверджується відповідним повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

За приписами п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Поряд з цим, у зв`язку з перебуванням судді Пукшин Л.Г. у щорічній відпустці підписання тексту рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

25.01.2022 між Державним підприємством "Артемсіль" (далі - продавець) та Фізичною особою-підприємцем Антонюк Василем Петровичем (далі - покупець), укладено договір купівлі-продажу №25/95-13, за умовами пункту 1.1. якого в порядку і на умовах, визначених даним договором, продавець бере на себе зобов`язання виготовити і поставити з передачею у власність покупцеві товар, асортимент, кількість і ціни на який вказані в специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець бере на себе зобов`язання прийняти вказаний товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 3.1. договору до 25 числа місяця, що передує місяцю відвантаження покупець зобов`язаний у письмовій формі надати місячні обсяги постачання товару з розбиттям подекадно за асортиментом.

Постачання товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA (станція Сіль, станція Шевченко) регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", а в разі постачання автотранспортом покупця на умовах EXW - склад продавця (з навантаженням на транспортний засіб) згідно "ІНКОТЕРМС-2000", в строк до 50 днів з моменту отримання оплати за товар, та оплати повної вартості залізничного тарифу, якщо товар поставляється на умовах FCA, а в період сезону (червень - вересень - для фасованої та затареної продукції, вересень - лютий - для затареної в МКР-1.ОС (біг-бег) та не упакованої продукції) термін постачання може збільшитися на 90 днів.

Згідно умов пункту 4.2. договору форма розрахунку - 100% передоплата.

Оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця на підставі письмово погодженої сторонами заявки та виставленого продавцем рахунку за попередню оплату (пункт 4.3. договору).

Ціна метричної тони товару залежно від його якості й асортименту наведена в специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною даного договору (пункт 4.6. договору).

У пункті 5.1. договору встановлено, що продавець бере на себе зобов`язання після підписання договору і отримання передоплати передати товар в строк, обумовлений в п. 3.1 даного договору, а покупець зобов`язаний прийняти вказаний товар.

Договір вважається укладеним з моменту підписання його обома сторонами і діє до моменту 31.12.2022 включно, а за фіксованими зобов`язаннями - до повного виконання. Датою підписання вважається дата реєстрації у продавця. При цьому всі попередні переговори і листування за договором втрачають чинність (пункт 11.1. договору).

Специфікацією (додаток №1 договору) сторони погодили асортимент, кількість, ціну продукції у загальному розмірі 10217772, 60 грн.

Додатковою угодою №1 б/д до договору сторони доповнили його зміст банківськими реквізитами покупця.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору позивачем здійснена передоплата товару на суму 868 904, 46 грн, однак відповідач свої зобов`язання з поставки товару виконав лише частково - на суму 617 501, 52 грн.

Фізична особа-підприємець Антонюк Василь Петрович звертався до Державного підприємства "АРТЕМСІЛЬ" з листами від 08.04.2022 та від 29.09.2023, у яких вимагав повернути суму попередньої оплати у розмірі 251 402, 94 грн, проте вказана вимога залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що постачання товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA (станція Сіль, станція Шевченко) регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", а в разі постачання автотранспортом покупця на умовах EXW - склад продавця (з навантаженням на транспортний засіб) згідно "ІНКОТЕРМС-2000", в строк до 50 днів з моменту отримання оплати за товар, та оплати повної вартості залізничного тарифу, якщо товар поставляється на умовах FCA, а в період сезону (червень - вересень - для фасованої та затареної продукції, вересень - лютий - для затареної в МКР-1.ОС (біг-бег) та не упакованої продукції) термін постачання може збільшитися на 90 днів.

З матеріалів справи вбачається факт здійснення позивачем попередньої оплати на суму 868 904, 46 грн у період з 10.02.2022 по 01.04.2022, що відображено в акті звірки розрахунків за період з 25.01.2023 по 14.12.2022, який підписаний відповідачем.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.

Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 11.10.2021 у справі № 910/19454/20, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17 тощо.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту умов договору, строк виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач свого обов`язку щодо поставки товару у повному обсязі не виконав, непоставленим лишився попередньо оплачений товар на суму 251 402, 94 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також зміст листа відповідача №28/09-01 від 02.10.2023, у якому останнім визнано факт наявності заборгованості за договором в сумі 251 401, 94 грн станом на 02.10.2023.

При цьому, частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи що факт здійснення позивачем попередньої оплати товару та відсутність факту поставки товару на всю суму договору підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 251 402, 94 грн попередньої оплати.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів поставки товару у повному обсязі або доказів повернення позивачу здійсненої попередньої оплати.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "АРТЕМСІЛЬ" (01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 18/9, ідентифікаційний код 00379790) на користь Фізичної особи-підприємця Антонюк Василя Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) суму попередньої оплати у розмірі 251 402 грн 94 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 3 771 грн 05 коп.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.08.2025.

Суддя Л.Г. Пукшин