ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1855/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач", м. Бровари, Київська область
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків, м. Харків
про стягнення 114091,92 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 114091,92 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20.12.2023 між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (на теперішній час Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків), Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" та в/ч НОМЕР_1 було укладено договір № 464 спільного тимчасового безплатного користування нерухомим майном (договір спільного тимчасового безплатного користування нерухомим майном). Також, 25.09.2024 між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (на теперішній час Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків, платник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (балансоутримувач) та в/ч НОМЕР_1 (споживач) було укладено договір № 1334 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії (договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії). Відповідач не підписав та не повернув позивачу підписану додаткову угоду до договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії та в порушення взятих на себе зобов`язань не сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 114091,92 грн., в тому числі ПДВ -19015,32 грн. за спожиту в/ч НОМЕР_1 електричну енергію за період з 01.07.2024 по 31.12.2024.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.06.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 23.06.2025 о 12:30.

Позивач 10.06.2025 за вх.№ 13710 подав до суду додаткові пояснення по справі, згідно яких просив суд залучити до участі в справі № 922/1855/25 військову частини НОМЕР_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, та визнати поважними причини неподання позивачем доказів щодо сплати залишку заборгованості перед ПрАТ "Харківенергозбут" в розмірі 26211,00 грн. по договору реструктуризації заборгованості № 65316-р від 07.02.2025, та встановити додатковий строк до 23.06.2025 для їх подання.

Відповідач 16.06.2025 за вх.№ 14181 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити в позові. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що позивач не звертався до відповідача в 2024 році з належними документами про відшкодування за отримані послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії у зв`язку з чим виникла заборгованість, що унеможливило провести оплату за отримані військовою частиною в 2025 році послуги інакше, як на підставі рішення суду.

Позивач 19.06.2025 за вх.№ 14502 подав до суду відповідь на відзив, згідно якої просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, позивач подав до суду платіжну інструкцію № 1163 від 16.06.2025 на суму 17474,00 грн. та платіжну інструкцію № 1164 від 16.06.2025 на суму 8354,00 грн. за договором № 65316-р від 07.02.2025.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення в/ч НОМЕР_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; задоволено частково клопотання позивача про визнання поважними причин неподання позивачем доказів щодо сплати залишку заборгованості перед позивачем ПрАТ ""Харківенергозбут" - в частині неподання доказів щодо сплати залишку заборгованості в розмірі 25828,00 грн., в решті клопотання відмовлено; розгляд справи відкладено на 21.07.2025 о 11:45.

Сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином, правом на участь представників у судовому засіданні не скористалися.

Позивач 18.07.2025 за вх.№ 16744 подав до суду заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи, яка судом задовольняється.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (сторона 1), Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 2) та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (сторона 3, на теперішній час -Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків) було укладено договір № 464 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном (надалі - договір).

Пунктом 1.1. договору було передбачено, що сторона 1 надає стороні 2 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном сторони 1, яке зазначено у договорі.

Пунктом 1.2. договору погоджено, що сторона 1 надає стороні 2 можливість скористатися своїм майном для власних потреб.

Згідно умов пункту 2.1. договору сторона 2 вступає в спільне тимчасове використання майна у термін указаний у договорі та актах передачі майна.

Пунктом 2.3. договору було погоджено, що обов`язок щодо складання акту передачі майна стороні 2, а також акту повернення майна покладається на сторону 1.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, що спільне тимчасове користування майном здійснюється на безоплатній основі.

Відповідно до п. 3.2. договору, сторона 3 зобов`язана відшкодувати стороні 1 всі витрати за комунальні послуги за договором відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії договору.

У відповідності до пункту 3.3. договору відшкодування за спожиті комунальні послуги стороною 2 сплачуються стороною 3 на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них.

Згідно п. 10.1. договору, дія цього договору відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, з 01 квітня 2023 року до 31 грудня 2023 року включно, але не довше дії воєнного стану.

01.04.2023 між стороною 1 та стороною 2 було складено акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно договору спільного тимчасового безоплатного використання від 20.12.2023 № 464.

25.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (сторона 1), Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 2) та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків (сторона 3) було укладено додаткову угоду № 2 до договору спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, відповідно до якої строк дії договору було продовжено до 31.12.2025 включно.

З метою виконання взятих на себе зобов`язань між Харківським квартирно- експлуатаційним управлінням (сторона 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (сторона 2) та Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона 3) було укладено договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії від 25.09.2024 № 1334 за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 (надалі - договір про відшкодування).

Відповідно до п. 1.1 договору про відшкодування сторона 1 (ТОВ "Укрветпромпостач") забезпечує постачання електричної енергії, що використовується стороною 3 (Військова частина НОМЕР_1 ), а сторона 2 (Харківське квартирно-експлуатаційне управління) відшкодовує витрати, понесені стороною 2 з оплати електричної енергії, яка була спожита стороною 3, за встановленими тарифами в терміни, передбачені даним договором.

Згідно п. 2.4. договору про відшкодування загальна вартість цього договору на дату його складання становить 214694,96 грн., у т.ч. ПДВ - 35703,77 грн.

Відповідно до п. 3.4 договору про відшкодування щомісячно, в термін до 15 числа місяця за розрахунками, сторона 2 та сторона 3 повинні надати стороні 1 акт виконаних робіт (наданих) послуг, до якого додаються відповідні документи: п. 3.5 та акт звірки взаєморозрахунків.

Згідно з п. 3.5 договору про відшкодування до акту виконаних робіт (наданих послуг) сторона 2 повинна надати наступний пакет підтверджуючих документів:

- копії рахунків та/або актів приймання - передачі на постачання електричної енергії, отриманих від постачальника стороною 2;

- копії актів про обсяги розподіленої електричної енергії, отриманих від оператора розподілу стороною 2;

- акт фіксації показників лічильника електричної енергії, підписаний стороною 2 та стороною 3.

На підставі договору про відшкодування Харківським КЕУ було сплачено позивачу 214219,62 грн. за спожиту військовою частиною електричну енергію за період з 01.01.2024 по 30.06.2024.

На виконання положень договору тимчасового користування позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 було підготовлено та підписано додаткову угоду до договору про відшкодування, відповідно до якої період здійснення Харківським КЕУ відшкодування витрат позивача за спожиту військовою частиною електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії діє з 01.01.2024 до 31.10.2024.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 248 від 12.12.2024, разом з яким відповідачу було направлено додаткову угоду до договору про відшкодування, та надано акти про обсяг розподіленої електричної енергії, рахунки за спожиту електричну енергію та акти приймання - передачі електричної енергії за липень - жовтень 2024 року відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019, які підтверджують факт отримання відповідних комунальних послуг (електричної енергії) користувачем на загальну суму 10472,34 грн., в тому числі ПДВ - 1 745,39 грн.

В зазначеному листі позивач просив відповідача підписати та повернути примірник додаткової угоди до договору про відшкодування та оплатити відшкодування за спожиту Військовою частиною НОМЕР_1 електричну енергію за період з 01.07.2024 по 31.10.2024 у розмірі 10472,34 грн., в тому числі ПДВ - 1745,39 грн.

Згідно відповіді № 583/17 від 02.01.2025 Харківського КЕУ зазначило, що Харківське квартирно-експлуатаційне управління є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується із державного бюджету та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду та у зв`язку з наведеним не може передати до органу Казначейства України доручення на здійснення платежу згідно зі зверненням директора позивача від 26.12.2024 за Договором № 464 від 20.12.2023 року. Щодо відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію позивачу необхідно звернутися до Господарського суду Харківської області.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не підписав та не повернув позивачу підписану додаткову угоду до договору про відшкодування та не сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 10472,34 грн., в тому числі ПДВ - 1745,39 грн.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 продовжувала користування нежитловим приміщенням та за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 було спожито електричну енергію в кількості 11676 кВт, вартість якої складає 114091,92 грн., в тому числі ПДВ - 19015,32 грн.

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом вих. № 71 від 07.04.2025 та надав відповідачу передбачені пунктами 3.4-3.5 договору про відшкодування документи та підписаний примірник додаткової угоди до вказаного договору. У зазначеному листі позивач також просив відповідача підписати та повернути примірник додаткової угоди до договору про відшкодування та оплатити відшкодування за спожиту Військовою частиною НОМЕР_1 електричну енергію за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 у розмірі 114091,92 грн., в тому числі ПДВ - 19015,32 грн.

У відповідні № 583/2726 від 09.05.2025 на вимогу позивача було зазначено, що у зв`язку з тим, що позивач не звертався до відповідача в 2024 році з належними документами про відшкодування за отримані послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії виникла заборгованість, що унеможливило провести оплату за отримані військовою частиною в 2025 році послуги інакше, як на підставі рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №65-316 від 01.01.2019.

З матеріалів справи вбачається, що витрати, за спожиту електричну енергію за період з 01.07.2024 року по 31.12.2024 року, згідно пункту 3.2. та пункту 8.2. договору тимчасового користування склали 114091,92 грн., в тому числі ПДВ - 19015,32 грн., що підтверджується:

1) рахунками на оплату за спожиту електричну енергію, виставлені ТОВ "Укрветпромпостач" (споживачу) постачальником - ПрАТ «Харківенергозбут» на підставі укладеного між ними договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 року, за період з липня 2024 року по грудень 2024 року, а саме:

- рахунком за спожиту електричну енергію за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за липень 2024 року на суму 4224,79 грн.;

- рахунком за спожиту електричну енергію за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за серпень 2024 року на суму 643,18 грн.;

- рахунком за спожиту електричну енергію за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за вересень 2024 року на суму 766,14 грн.;

- рахунком за спожиту електричну енергію за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за жовтень 2024 року на суму 4838,23 грн.;

- рахунком за спожиту електричну енергію за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за листопад 2024 року на суму 31818,79 грн.;

- рахунком за спожиту електричну енергію за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за грудень 2024 року на суму 71800,79 грн.;

2) актами про обсяги розподіленої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за період з 01.07.2024 року по 30.12.2043 року, відповідно до яких загальна кількість спожитої електроенергії склала 11676 кВт, а саме:

- актом про обсяги розподіленої електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за липень 2024 року, за яким загальна кількість спожитої електричної енергії склала 495 кВт;

- актом про обсяги розподіленої електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за серпень 2024 року, за яким загальна кількість спожитої електричної енергії склала 65 кВт;

- актом про обсяги розподіленої електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за вересень 2024 року, за яким загальна кількість спожитої електричної енергії склала 70 кВт;

- актом про обсяги розподіленої електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за жовтень 2024 року, за яким загальна кількість спожитої електричної енергії склала 463 кВт;

- актом про обсяги розподіленої електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за листопад 2024 року, за яким загальна кількість спожитої електричної енергії склала 3330 кВт;

- актом про обсяги розподіленої електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 65-316 за грудень 2024 року, за яким загальна кількість спожитої електричної енергії склала 7253 кВт;

3) актами приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019, а саме:

- актом приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за липень 2024 року на суму 4224,79 грн.;

- актом приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за серпень 2024 року на суму 643,18 грн.;

- актом приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за вересень 2024 року на суму 766,14 грн.;

- актом приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за жовтень 2024 року на суму 4838,23 грн.;

- актом приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за листопад 2024 року на суму 31818,79 грн.;

- актом приймання-передачі електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-316 від 01.01.2019 за грудень 2024 року на суму 71800,79 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не підписав та не повернув позивачу підписану додаткову угоду до договору про відшкодування та в порушення взятих на себе зобов`язань не сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 114091,92 грн., в тому числі ПДВ - 19015,32 грн. за спожиту Військовою частиною НОМЕР_1 електричну енергію за період з 01.07.2024 по 31.12.2024.

При цьому суд зазначає, що у відповідях № 583/17 від 02.01.2025 та № 583/2726 від 09.05.2025 на звернення позивача про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію за договором № 464 від 20 грудня 2023 року відповідачем було підтверджено факт виникнення договірних відносин між ним та позивачем та обов`язку щодо відшкодування позивачу витрат з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору № 464 від 20 грудня 2023 та договору про відшкодування.

Поряд з тим, у вказаних відповідях відповідач зазначив, що для відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію, позивачу необхідно звернутися до Господарського суду Харківської області.

Отже, відповідач фактично визнав вимоги позивача щодо погашення заборгованості за комунальні послуги, а саме за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору № 464 від 20 грудня 2023 року.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем позивачу заборгованості за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 у розмірі 114091,92 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 1 статті 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Частиною 1 статті 761 ЦК України передбачено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 3 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п.п. 6, 7 частини 1 статті 2 БК України, бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Статтею 3 БК України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

За приписами частини 1 статті 48 БК України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Довгострокове зобов`язання за енергосервісом на підставі документального підтвердження в установленому порядку скорочення обсягів споживання комунальних послуг та енергоносіїв і видатків на їх оплату за звітний період (порівняно з такими обсягами (видатками), які були б спожиті (здійснені) за відсутності енергосервісу) набуває статусу бюджетного зобов`язання у сумі, визначеній згідно з умовами договору енергосервісу виходячи з цін (тарифів), діючих у періоді, за який здійснюється розрахунок, у межах фактичного скорочення таких видатків.

Відповідно до статті 49 БК України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини 1 статті 4 Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: 1) наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; 2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; 3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з статтею 51 БК України розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Наведене положення законодавства вказує, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц наголошує, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем зобов`язань за договором спільного тимчасового безоплатного використання №464 від 20.12.2023 та відповідно до підписаного між позивачем та в/ч НОМЕР_1 акту приймання-передачі нерухомого майна, згідно з яким 01 квітня 2023 позивач передав, а в/ч НОМЕР_1 прийняла відповідне майно.

Згідно пункту 3.2. договору відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу всі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані військовою частиною за час дії договору.

Крім того, пунктом 8.2. договору передбачено, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість комунальних послуг, що спожиті військовою частиною у процесі виконання договору.

Водночас матеріалами справи підтверджено, що відповідач проти існування заборгованості за спожиту в/ч НОМЕР_1 електричну енергію за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 у розмірі у розмірі 114091,92 грн. не заперечує. При цьому не оспорює факт отримання комунальних послуг військовою частиною за вказаний період, обсяг отриманих комунальних послуг, а також необхідність сплати відповідачем вказаної суми заборгованості. Крім того, суд також враховує, що відповідачем у відповідних листах було повідомлено позивача про те, що з приводу відшкодування вказаної заборгованості йому необхідно звернутися до Господарського суду Харківської області.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення сплати вартості спожитої електричної енергії, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 114091,92 грн. є обґрунтованою та такою, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо тверджень відповідача про бюджетне фінансування, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором, відсутність у боржника необхідних коштів, погіршення фінансового стану, відсутність необхідних бюджетних асигнувань не звільняє його від обов`язку своєчасно виконати господарські зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.

Крім того, суд звертається до практики Європейський суд з прав людини, який зазначив, що відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 (заява №18357/91) та інші).

ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" та в пункті 40 рішення від 18.10.2005 у справі "Темтен ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, всупереч вимог наведених статей 13, 74 ГПК України жодних доказів на спростування встановлених обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог відповідачем суду не було надано та матеріали справи не містять.

Водночас судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 120, 123, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гельсінської групи, 23А, ) заборгованість за договором про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії у розмірі 114091,92 грн. та 3028,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гельсінської групи, 23А, ).

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61, ).

Повне рішення складено "28" липня 2025 р.

Суддя А.М. Буракова

Справа № 922/1855/25