ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2200/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

секретар судового засідання Солодова І.М.

За участю:

Представник позивача: Кардашевська Г.М. (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат

Представник відповідачів: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 (повний текст рішення складено 26.12.2024, суддя Педорич С.І.) у справі № 908/2200/24

за позовом Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС» (вул. Лінійна, буд. 13а, м. Мелітополь, Запорізька обл., 72304, ідентифікаційний код юридичної особи 24905094)

до відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення коштів в розмірі 1 409 927,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (скорочене найменування - АТ «Райффайзен Банк») до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС» (скорочене найменування - ТОВ «МАСТЕР-ЛЮКС»), та відповідача-2 Фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №010/10892/1206784 від 04.11.2021 в розмірі 1 409 927,97 грн.

Позов обґрунтовано не поверненням відповідачем-1 у передбачений термін кредиту, оформленого Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №01/153-2/13/295 від 04 листопада 2021 року та укладеного в рамках Генерального договору, Кредитного договору №010/10892/1206784 від 04 листопада 2021 року, а також не виконанням відповідачем-2 умов договору поруки № 010/10892/1206784/П від 04 листопада 2021 року, у зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 409 927,97 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 у справі № 908/2200/24 позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС» (вул. Лінійна, буд. 13а, м. Мелітополь, Запорізька обл., 72304, ідентифікаційний код юридичної особи 24905094) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) заборгованість за кредитним договором №010/10892/1206784 від 04 листопада 2021 року в розмірі 1 409 927,97 грн (один мільйон чотириста дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень 97 коп).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС» (вул. Лінійна, буд. 13а, м. Мелітополь, Запорізька обл., 72304, ідентифікаційний код юридичної особи 24905094) на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) суму 8 459,57 грн (вісім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 57 коп) витрат зі сплати судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) суму 8 459,57 грн (вісім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 57коп) витрати зі сплати судового збору.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник Фізичної особи ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС», через систему «Електронний суд», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (адвокат Цимбалюк М.Г. заявив про спільну позицію відповідачів), в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від 19.12.2024; скасувати частково рішення суду від 19.12.2024 та ухвалити нове рішення, у частині відмови солідарного стягнення заборгованості з фізичної особи ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс» на користь акціонерного товариства «Райфайзен Банк» суму у розмірі 467 667,94 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Представник відповідачів зазначає, що з 24.02.2022 до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його закінчення, відповідальність за ст. 625 ЦК України, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі (такими платежами є сплата процентів за користування кредитними коштами) підлягають списанню кредитодавцем.

Проте, у розрахунку заборгованості, наданою банком, позивач здійснив списання процентів за користування коштами у період з 24.02.2022 по 15.09.2024 у розмірі 414 394,11 грн. з рахунку ТОВ «МАСТЕР-ЛЮКС». Суд першої інстанції, внаслідок неправильного застосування норми матеріального права, залишив поза увагою цей факт та задовольнив позовну заяву в повному обсязі.

Згідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 16.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2200/24. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2200/24.

30.01.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 03.02.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 у справі № 908/2200/24 залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 8418.02 грн. та докази направлення копії апеляційної скарги із доданими до неї документами відповідачу 1/ТОВ «Мастер-Люкс» - тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 у справі № 908/2200/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 09.07.2025 о 10 год. 20 хв.

07.07.2025 (документ сформовано в системі «Електронний суд»), 08.07.2025 (зареєстровано ЦАГС) від представника відповідачів до ЦАГС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи оскільки, адвокат Цимбалюк М.Г. 08.07.2025 та 09.07.2025 братиме участь у слідчих діях у м. Одеса.

Щодо клопотання скаржника про відкладення розгляду справи суд зазначає таке.

Як вбачається з поданого представником відповідачів клопотання про відкладення розгляду справи, останній обізнаний про день, час та місце даного судового засідання.

Відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18, від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачів про відкладення розгляду справи та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні 09.07.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (надалі за текстом - Банк або Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС » (надалі за текстом - ТОВ «МАСТЕР-ЛЮКС», Позичальник, Відповідач-1) було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/153-2/13/295 від 04 листопада 2021 року.

В рамках Генерального договору між АТ «Райффайзен Банк» та Позичальником було укладено Кредитний договір № 010/10892/1206784 від 04 листопада 2021 року (в рамках Програми «Доступні кредити 5-7-9%»).

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (надалі-Кредит) в формі Невідновлювального ліміту з видачею кредитних коштів однією сумою в розмірі 1 500 000,00 гривень (одного мільйона п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням, визначеним в п.1.3. Кредитного договору, повернути Кредитору суму Кредиту не пізніше останнього дня строку дії ліміту кредитної операції - 04.11.2023 (п.1.4. Кредитного договору), сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Кредитним договором.

Банк виконав зобов`язання, передбачені Кредитним договором, і надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 1 500 000,00 гривень, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме платіжною інструкцією №010/10892/1206784 від 15.11.2021 та випискою по особовому рахунку.

Відповідно до пунктів 2.1. - 2.2. Кредитного договору протягом строку фактичного користування Кредитом до кінцевого терміну погашення Кредиту включно Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного Процентного періоду відповідно до умов та в порядку, встановленому пунктами 2.2.-2.5. Договору. Перший процентний період розпочинається « 23» липня 2021 року та закінчується « 30» вересня 2021 року. Кожен наступний Процентний період відповідає кожному наступному календарному кварталу.

Відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну повернення кредиту включно Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного процентного періоду відповідно до умов та в порядку, встановлених пунктами 1.4.2.-1.4.5. договору.

Відповідно до п. 1.4.3.1. Кредитного договору протягом участі Позичальника в Програмі «Доступні кредити 5-7-9%» Розрахунок розміру Базової процентної ставки здійснюється за формулою:

- Індекс UIRD +8%, але не більше 19% річних на період дії воєнного стану та протягом 90 календарних днів після його припинення чи скасування (тимчасова Базова процентна ставка);

- Індекс UIRD +7% - протягом решти строку дії договору (Базова процентна ставка згідно Програми) Пункт 1.4.3.2. встановлено, що з дати позбавлення Позичальника права участі в Програмі (пункт 2.6. договору) розрахунок розміру Базової процентної ставки здійснюється за формулою:

- Індекс UIRD +8%, але не більше 19% річних на період дії воєнного стану та протягом 90 календарних днів після його припинення чи скасування (тимчасова Базова процентна ставка);

- Індекс UIRD +7% - протягом решти строку дії договору (Базова процентна ставка згідно Програми).

Відповідно до п.1.4.3.3. Кредитного договору для розрахунку розміру Базової процентної ставки приймається значення Індексу UIRD станом на останній робочий день календарного місяця, що передує місяцю початку процентного періоду, для якого визначається розмір процентної ставки. Якщо для визначеної таким чином календарної дати Індекс UIRD не буде визначено з будь-яких причин, для розрахунку розміру Базової процентної ставки прийматиметься значення Індексу UIRD за найближчий попередній робочий день.

В будь-якому Процентному періоді Базова процентна ставка не може перевищувати Максимальний розмір Базової процентної ставки, який становить 30 % (тридцять процентів) річних (п.1.4.3.4. Кредитного договору). Згідно з п. 1.4.4. Кредитного договору розмір Базової процентної ставки в першому процентному періоді становить 14,14 % річних.

Відповідно до п. 1.10.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснювати погашення основної заборгованості за індивідуальною схемою відповідно до підпункту 5.2.2. пункту 5.2. Розділу 1 Умов (Додаток №1 до Генерального договору) у розмірах та строки, визначених Графіком погашення основної заборгованості (Додаток 1 до Кредитного договору), а також сплату процентів за користування кредитом, відповідно до індивідуальної схеми.

Відповідачем-1 не виконано взяті на себе договірні зобов`язання, зокрема, ним у встановлений строк - « 04» листопада 2023 року, не здійснено погашення боргу за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 1 356 654,14 гривень, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами, які були нараховані до 04 листопада 2023 року в розмірі 53 273,83 гривень.

Відповідно до п. 6 Кредитного договору повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за цим договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в договорі та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої сторони або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення. Крім зазначеного, Кредитор має право направляти договір, повідомлення, інформацію та інші документи в електронній формі засобами систем дистанційного обслуговування рахунків, що використовується відповідно до умов укладеного сторонами договору, або з використанням інших погоджених сторонами систем електронної комунікації, або на електронну адресу Позичальника: .

Керуючись п. 6 Кредитного договору 17.07.2024 на електронну адресу Позичальника, що зазначена в Кредитному договорі, була направлена вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/10892/1206784 від 04 листопада 2021 року за вих.№188/2/637. Вимога Банку була залишена без задоволення.

Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Генеральним договором, між Банком та ОСОБА_1 (надалі- Відповідач-2, Поручитель) був укладений Договір поруки № 010/10892/1206784/П від 04 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору. Порукою за цим Договором забезпечується виконання Забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.

Пунктом 1.2. Договору поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконання ним як солідарним боржником Забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за Забезпеченими зобов`язаннями, а Поручитель - зобов`язаний виконати вимоги Кредитора щодо виконання Забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за Забезпеченими зобов`язаннями.

Пунктом 2.2. Договору поруки встановлено, що Поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення Кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (далі - Вимога). Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру Забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитором за Основним договором.

Керуючись п.6.4. Договору поруки, 17.07.2024 Позивачем на електронну адресу Відповідача-2 була направлена вимога за вих.№188/2/638 про погашення заборгованості за Кредитним договором №010/10892/1206784 від 04 листопада 2021 року, згідно з якою Позивач вимагав погасити заборгованість у відповідності до умов Договору поруки. Вимога була залишена без задоволення.

Таким чином заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором №010/10892/1206784 від 04 листопада 2021 становить - 1 356 654,14 грн - заборгованість за кредитом; 53 273,83 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом станом на 04.11.2023 (кінцевий строк повернення кредиту).

Підставою звернення позивача до суду стало не повернення відповідачем-1 кредитних коштів та процентів за користуванням кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що спір виник з приводу несплати відповідачем-1 кредиту. Доказів погашення суми позову відповідач-1 на час розгляду справи суду не надав. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 суми основної заборгованості у розмірі 1 356 654,14грн - є обґрунтованими. Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 суми заборгованості за процентами у розмірі 53 273,83 грн - є обґрунтованими.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-2 укладено Договір поруки № 010/10892/1206784/П від 04 листопада 2021 року. Оскільки заборгованість за кредитом в розмірі у розмірі 1 356 654,14 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 53 273,83 грн станом на час ухвалення рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідачів 1 і 2 солідарно є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд відхилив посилання відповідачів на факт окупації міста Мелітополя, як на підставу не виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки позивачем не застосовано до відповідачів відповідальності за порушення умов Кредитного договору, а саме не стягується будь-яких штрафних санкцій.

Також судом встановлено, що представник відповідачів не вірно трактує пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в частині того що проценти за кредитом є іншими платежами, які підлягають списанню кредитодавцем.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок відсотків за користування кредитом у період з 04.11.2021 по 04.11.2023 в сумі 53 273,83 грн суд виснував, що позивачем не заявлялись позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків річних по ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто як міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Також, суд з матеріалів справ не вбачав підстав для зарахування вимог між банком (позивачем) та ТОВ «МАСТЕР-ЛЮКС (відповідачем) за рахунок предмета іпотеки.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту) за кредитним договором від 04.11.2021 у розмірі 1 356 654.14 грн не розглядається апеляційною інстанцією, оскільки сторони не оскаржують рішення в цій частині, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається. Рішення переглядається лише в частині стягнення заборгованості за процентами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду щодо стягнення заборгованості за процентами.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачем-1 неналежно виконувалися прийняті на себе зобов`язання за Договором в частині повного та своєчасного погашення кредитної заборгованості, що стало підставою для стягнення простроченої основної суми заборгованості в розмірі 1 356 654.14грн. (яка не є предметом апеляційного оскарження).

У частинах 1 , 2 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарським судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, та надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 1 500 000,00 гривень, що платіжною інструкцією № 010/10892/1206784 від 15.11.2021 (а.с. 40) та випискою по особовому рахунку.

Проте, відповідач-1 свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами не виконав, в зв`язку з чим сума заборгованості за кредитом становить 1 356 654,14 грн та 53 273,83 грн заборгованості за процентами.

Судом першої інстанції також встановлено, що між позивачем та відповідачем-2 укладено Договір поруки № 010/10892/1206784/П від 04 листопада 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, від шкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК України).

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Суд першої інстанції виснував, що оскільки заборгованість за кредитом в розмірі у розмірі 1 356 654,14 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 53 273,83 грн станом на час ухвалення рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідачів 1 і 2 солідарно є обґрунтованою.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступне.

Відповідно до пунктів 2.1. - 2.2. Кредитного договору протягом строку фактичного користування Кредитом до кінцевого терміну погашення Кредиту включно Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного Процентного періоду відповідно до умов та в порядку, встановленому пунктами 2.2.-2.5. Договору. Перший процентний період розпочинається « 23» липня 2021 року та закінчується « 30» вересня 2021 року. Кожен наступний Процентний період відповідає кожному наступному календарному кварталу.

Відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну повернення кредиту включно Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного процентного періоду відповідно до умов та в порядку, встановлених пунктами 1.4.2.-1.4.5. договору.

Відповідно до п. 1.4.3.1. Кредитного договору протягом участі Позичальника в Програмі «Доступні кредити 5-7-9%» Розрахунок розміру Базової процентної ставки здійснюється за формулою:

- Індекс UIRD +8%, але не більше 19% річних на період дії воєнного стану та протягом 90 календарних днів після його припинення чи скасування (тимчасова Базова процентна ставка);

- Індекс UIRD +7% - протягом решти строку дії договору (Базова процентна ставка згідно Програми) Пункт 1.4.3.2. встановлено, що з дати позбавлення Позичальника права участі в Програмі (пункт 2.6. договору) розрахунок розміру Базової процентної ставки здійснюється за формулою:

- Індекс UIRD +8%, але не більше 19% річних на період дії воєнного стану та протягом 90 календарних днів після його припинення чи скасування (тимчасова Базова процентна ставка);

- Індекс UIRD +7% - протягом решти строку дії договору (Базова процентна ставка згідно Програми).

Відповідно до п.1.4.3.3. Кредитного договору для розрахунку розміру Базової процентної ставки приймається значення Індексу UIRD станом на останній робочий день календарного місяця, що передує місяцю початку процентного періоду, для якого визначається розмір процентної ставки. Якщо для визначеної таким чином календарної дати Індекс UIRD не буде визначено з будь-яких причин, для розрахунку розміру Базової процентної ставки прийматиметься значення Індексу UIRD за найближчий попередній робочий день.

В будь-якому Процентному періоді Базова процентна ставка не може перевищувати Максимальний розмір Базової процентної ставки, який становить 30 % (тридцять процентів) річних (п.1.4.3.4. Кредитного договору). Згідно з п. 1.4.4. Кредитного договору розмір Базової процентної ставки в першому процентному періоді становить 14,14 % річних.

Відповідно до п. 1.10.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснювати погашення основної заборгованості за індивідуальною схемою відповідно до підпункту 5.2.2. пункту 5.2. Розділу 1 Умов (Додаток №1 до Генерального договору) у розмірах та строки, визначених Графіком погашення основної заборгованості (Додаток 1 до Кредитного договору), а також сплату процентів за користування кредитом, відповідно до індивідуальної схеми.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідачем-1 не виконано взяті на себе договірні зобов`язання, зокрема, ним у встановлений строк - « 04» листопада 2023 року, не здійснено погашення боргу за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 1 356 654,14 гривень, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами, які були нараховані до 04 листопада 2023 року в розмірі 53 273,83 гривень.

Однак, представник відповідачів зазначає, що Позивач не мав права нараховувати та заявляти до стягнення проценти, відповідно до розрахунку, оскільки таке нарахування процентів відбувається на підставі ст. 625 ЦК України, а тому враховуючи наявність воєнного стану в Україні такі проценти підлягають списанню Позивачем.

Пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Перевіривши розрахунок відсотків за користування кредитом у період з 04.11.2021 по 04.11.2023, колегією суддів встановлено, що нарахування відсотків позивачем здійснено на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), яка розрахована до дати, вказаній в направлених на адреси відповідачів відповідних вимог про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, а саме до 04.11.2023 (а.с. 55-65 т 1)

Відповідно до матеріалів справи, Позивачем не заявлялись позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків річних по ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто як міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, нарахування позивачем 53 273.83 грн заборгованості за процентами є обґрунтованим, правомірним і такими, що підлягає задоволенню.

Як доречно зазначено судом першої інстанції, представник відповідачів не вірно трактує пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в частині того що проценти за кредитом є іншими платежами, які підлягають списанню кредитодавцем.

В даному випадку поняття «інші платежі» в пункті 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України стосується міри відповідальності (як би вона не називалася) за порушення умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив обставини справи та допустив порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, щодо заборгованості по відсотках за користування кредитом - не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи. За переконанням апеляційного господарського суду, приймаючи оскаржуване рішення, місцевим господарським судом були оцінені усі обставини справи та докази у сукупності, надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли із спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, приймаючи це рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин та не спростовують викладених вище висновків суду.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, представник відповідачів не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржнику/відповідачам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 у справі № 908/2200/24 підлягає залишенню без змін, в оскаржуваній частині, а апеляційна скарга відповідачів на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269,270, 275,277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суду -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-ЛЮКС» на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 у справі № 908/2200/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2024 у справі № 908/2200/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судвого рішення у порядку та випадках, передбачених ст 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова підписана 04.08.2025

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін