РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2025Справа № 910/3085/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКО Інвестментс,ЛТД"

про стягнення 39 745,37 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКО Інвестментс,ЛТД" (відповідач) про стягнення 39 745,37 грн, з яких 20 000,00 грн - заборгованість за теплову енергію, 16 388,78 грн - втрати від інфляції, 3 356,59 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/3085/25 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Позивач повідомлений про відкриття провадження шляхом доставки копії ухвали до електронного кабінету 21.03.2025 о 13:10 год.

Ухвала суду від 21.03.2025 про відкриття провадження у даній справі була отримана відповідачем 27.03.2025, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення № 180.

11.04.2025 від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке було реалізовано 11.04.2025.

25.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому міститься клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке мотивовано тим, що сторона не отримувала позовну заяву, а про відкриття провадження у даній справі дізналась з моменту отримання ухвали.

Відхиляючи заявлені позовні вимоги відповідач посилається на те, що ним здійснено сплату заборгованості в розмірі 20 000,00 грн відповідно до платіжного доручення № 1199 від 27.03.2025. При цьому заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" згідно з якою, як вказує відповідач, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою суду від 29.04.2025 відкладено вирішення питання про поновлення строку для подання відзиву на позов та прийняття до розгляду відзиву до надання відповідачем пояснень з приводу відсутності реєстрації електронного кабінету відповідача в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або повідомлення про поважність причин невиконання такого обов`язку.

09.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

03.06.2025 від представника відповідача надійшли пояснення, в яких вказується, що навіть при реєстрації відповідача в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі останній не зміг би вчасно подати відзив на позов, оскільки з самим позовом ознайомився лише 11.04.2025, у зв`язку з чим просить поновити строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 10.06.2025 поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та прийнято останній до розгляду.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

19.11.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № 1542439 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору Позивач зобов`язався постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року.

Згідно з п. 2.3.2 Договору Відповідач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 5 додатку № 4 до Договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК за адресою: просп. Повітрофлотський, 58: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт.

Об`єктом постачання теплової енергії за Договором є приміщення за адресою: 03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 13-А, загальною площею 559 кв. м., право власності на яке належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1996, укладеного між Фондом державного майна України по м. Києву та відповідачем, копія якого додана до позовної заяви.

Як вбачається з наряду № 1729 від 18.11.2021, відповідача було підключено до послуги з постачання теплової енергії.

Згідно з нарядом № 71 від 23.02.2022 послугу було відключено.

Як вказував позивач у позові, відповідач за отриману теплову енергію (з урахуванням корегування) не сплатив, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 20 000,00 грн.

При цьому, як зазначав позивач у позові, нарахування заборгованості відбулось у грудні та травні 2022 року, разом з тим фактичне постачання теплової енергії здійснювалось у період з грудня 2021 року по лютий 2022 року, що підтверджується доказами доданими до даної позовної заяви (наряд на включення та відключення).

Водночас, як вбачається з платіжної інструкції № 1199 від 27.03.2025, відповідачем після відкриття провадження у даній справі (21.03.2025) було сплачено позивачу грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент відкриття такого провадження та припинив існування в процесі розгляду справи, зокрема, у випадку сплати суми боргу, якщо при цьому між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд встановив, що позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 39 745,37 грн, з яких 20 000,00 грн - заборгованість за теплову енергію, 16 388,78 грн - втрати від інфляції, 3 356,59 грн - 3% річних.

Таким чином, провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 20 000,00 грн, враховуючи їх сплату після відкриття провадження у даній справі, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Проте, позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 16 388,78 грн втрат від інфляції, а також 3 356,59 грн 3% річних.

Заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, відповідач вказує, що такі вимоги є необґрунтованими, оскільки нарахування втрат від інфляції та 3% річних у період воєнного стану суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Заперечуючи проти вказаних доводів відповідача, позивач зазначив, що оскільки відповідач не належить до категорії «населення», відсутні правові підстави для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Частинами першою і другою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частинами шостою і сьомою статті 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 4 Правил № 1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Пунктом 40 Правил № 1198 передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються:

шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем;

за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку.

Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 22 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У межах даної справи з урахуванням закриття провадження в частині стягнення з відповідача 20 000,00 грн основного боргу, лишаються на розгляді позовні вимоги про стягнення з відповідача 16 388,78 грн втрат від інфляції, а також 3 356,59 грн 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд зазначає, що останні виконані арифметично вірно, а тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", оскільки наведеною постановою заборонено до припинення чи скасування воєнного стану в Україні нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, а не власникам (юридичним особам) нежитлового приміщення.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКО Інвестментс,ЛТД" (03087, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 13-А, код 21520264) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (адреса реєстрації: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; адреса для листування: 01001, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53; код 40538421) втрати від інфляції в розмірі 16 388,78 грн (шістнадцять тисяч триста вісімдесят вісім грн 78 коп.), 3% річних у розмірі 3 356,59 грн (ти тисячі триста п`ятдесят шість грн 59 коп.), судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 29.07.2025.

Суддя О.Г. Удалова