ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. Справа № 918/1007/21(918/515/25)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач"

до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення заборгованості в сумі 2 071 105 грн 80 коп.,

у межах справи № 918/1007/21 за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Народного ополчення, 11 А, м. Київ 151, 03151, )

про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Пластова, 7, м. Рівне, 33028, ),

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Стригунов О.М., ордер серія АІ № 1912167 від 02.06.2025 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - Борова Л.В., ордер серія ВО № 1110657 від 15.07.2025 р. (в режимі відеоконференції).

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 31 липня 2025 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Підприємство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2 071 105 грн 80 коп., з яких: 700 012 грн 44 коп. - основний борг, 411 315 грн 38 коп. - інфляційні втрати, 81 350 грн 26 коп. - 3% річних та 878 427 грн 72 коп. - пеня.

Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 24 853 грн 27 коп. сплаченого судового збору та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 100 000 грн 00 коп. В позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 24 853 грн 27 коп. та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн 00 коп.

До позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" долучено платіжну інструкцію від 09.06.2025 року № 14288 про сплату судового збору в сумі 24 853 грн 27 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ в частині сплати позивачу, як генеральному підряднику, за послуги генпідряду, а саме 2% від вартості виконаних робіт (послуг). Зокрема позивач зазначає, що станом на момент подачі позовної заяви за вказаним договором наявна заборгованість відповідача в розмірі 700 012 грн 44 коп. Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на п. 7.2.4. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 878 427 грн 72 коп., 3% річних в розмірі 81 350 грн 26 коп. та інфляційних втрат в розмірі 411 315 грн 38 коп.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.06.2025 року дану позовну заяву передано на розгляд судді Політиці Н.А. (у провадженні якої перебуває справа № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України") та присвоєно номер 918/1007/21(918/515/25).

Суд зазначає, що статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Зокрема, абзацом 1 частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, за умови відкриття провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без відкриття нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", визнано грошові вимоги Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до боржника у розмірі 2 064 087 грн 00 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.07.2022 року, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича, визначено дату проведення попереднього судового засідання на 22.03.2022 року; зобов`язано розпорядника майна провести інвентаризацію майна боржника.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року припинено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та припинено повноваження розпорядника майна Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича. Крім того вказаною ухвалою введено процедуру санації боржника - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", затверджено план санації Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у редакції, схваленій зборами кредиторів 18.09.2023 року та призначено керуючим санацією Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року клопотання керуючого санацією боржника Чепелюка Олександра Олександровича від 14.10.2024 року про дострокове припинення повноважень задоволено, відсторонено арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича від виконання повноважень керуючого санацією Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова, 7, ), призначено керуючим санацією Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова, 7, ) арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича (Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1499 від 15.07.2013 року, адреса: 46002, м. Тернопіль, пр. Ст. Бандери, 38, офіс 5), постановлено арбітражному керуючому Чепелюку Олександру Олександровичу у 5-денний строк з дня отримання даної ухвали передати керуючому санацією Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Бриксі Андрію Олеговичу за актом приймання-передачі всю документацію, пов`язану з процедурою санації Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", зобов`язано керуючого санацією Бриксу Андрія Олеговича продовжити здійснювати процедуру санації Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відповідно до ухвали Господарського суду Рівненської області від 25.09.2023 року.

На даний момент боржник - Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в межах справи № 918/1007/21 про банкрутство перебуває в процедурі санації.

Отже, враховуючи викладене вище, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в сумі 2 071 105 грн 80 коп. підлягає розгляду у межах справи № 918/1007/21 за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Народного ополчення, 11 А, м. Київ 151, 03151, ) про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Пластова, 7, м. Рівне, 33028, ).

Абзацом 3 частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Ухвалою суду від 16 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із узгодженням зазначеної ціни позову у вступній частині позовної заяви з сумами стягнення, заявленими у прохальній частині позовної заяви;

- доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів (опис вкладення та документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) або опис вкладення про надсилання в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 ГПК України).

19 червня 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" через систему "Електронний суд" надійшла заява з додатками.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1007/21(918/515/25) в межах провадження у справі про банкрутство, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання для розгляду справи призначено на 21 липня 2025 року на 10:30 год.

24 червня 2025 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 24.06.2025 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив дозволити участь у судовому засіданні 21.07.2025 о 10:30 год. та всіх наступних судових засіданнях по справі № 918/1007/21(918/515/25) в режимі відеоконференції (EASYCON COURT) поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 25 червня 2025 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" від 24.06.2025 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/1007/21(918/515/25), призначене на "21" липня 2025 року на 10:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач". Крім того постановлено всі подальші судові засідання у справі № 918/1007/21(918/515/25) провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач".

15 липня 2025 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить поновити строк для подання відзиву, долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити в задоволенні позову повністю. Зокрема відповідач зазначає, що відповідно до умов договору ДП "Рівненський облавтодор" мав сплатити 2% від вартості наданих послуг (виконаних робіт), які перераховуються Субпідрядником на рахунок Генерального підрядника при надходженні чергового платежу від Генерального підрядника до 31.12.2021 року. Отже початок перебігу обчислення строку позовної давності потрібно розраховувати з 31.12.2021 року, що в розумінні ст. 257 ЦК України спливає через три роки, а саме 31.12.2024 року. Позивач звернувся до Господарського Рівненської області лише у червні 2025 року з пропуском строку позовної давності. Тобто перебіг позовної давності почався від дня, коли відповідач порушив умови договору та не сплатив 2% від вартості наданих послуг (виконаних робіт), тобто у позивача перебіг строку позовної давності розпочався з 31.12.2021 року, тобто з першого дня невиконання договору, який закінчився 31.12.2024 року. Крім того відповідач зазначає, що позивач взяв період нарахування штрафних санкцій з 29.01.2021 року по 02.06.2025 року. В той час, як зазначає відповідач, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Отже нарахування штрафних санкцій можливо лише до 12.01.2022 року тобто до відкриття провадження у справі № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути поновлений тільки строк, який встановлений законом і який сплив на час звернення учасника справи із заявою.

Частиною 3 ст. 119 ГПК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ГПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З метою повного, об`єктивного дослідження та встановлення обставин справи, суд вважає за доцільне поновити позивачу пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву та долучити його до матеріалів справи.

15 липня 2025 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від 15.07.2025 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому просив надати можливість приймати участь в судовому засіданні у даній справі, яке призначене на 21 липня 2025 року о 10:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року клопотання представника Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" від 15.07.2025 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/1007/21(918/515/25), призначене на "21" липня 2025 року на 10:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Представник позивача у судовому засіданні 21 липня 2025 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Також просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати. Так, у вказаному судовому засіданні представником позивача було зазначено, що документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача у судовому засіданні 21 липня 2025 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 21 липня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, проголошення якого відбудеться 31 липня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" (далі - Генеральний субпідрядник) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Субпідрядник) укладено договір субпідряду № 3-20РСТ, предметом якого, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.10.2020 року, є надання послуг з експлуатаційного утримання та поточного дрібного ремонту автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Рівненської області загальною протяжністю 1216,412 км.

Відповідно до п. 1.3. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.10.2020 року, місце надання послуг - автомобільні дороги загального користування державного значення в межах Рівненської області загальною протяжністю 1216,412 км (Додаток № 1).

Ціна Договору становить 63 000 000 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ - 10 500 000 грн 00 коп., але в будь-якому разі не може перевищувати визначених Генеральним підрядником лімітів (п. 3.1. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ).

Фінансові та платіжні зобов`язання у Генерального підрядника перед Субпідрядником за Договором виникають по факту надання послуг (виконання робіт) Субпідрядником, підтверджується підписаними сторонами формами № КБ-2В та № КБ-3, а також у разі наявності та в межах фактичного надходження коштів Генеральному підряднику від Замовника - Служби автомобільних доріг у Рівненській області (п. 4.1. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ).

Відповідно до п. 4.2. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 04.12.2020 року, розрахунки Генеральним підрядником проводяться протягом 5-ти робочих днів після підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), складених у відповідності з положенням чинних ДСТУ, СОУ та надходження коштів від Замовника - Служби автомобільних доріг у Рівненській області за зверненням Субпідрядника на банківські реквізити структурних підрозділів Субпідрядника без права юридичної особи Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор", якими безпосередньо надаються послуги.

В додатковій угоді № 2 від 04.12.2020 року до Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ зазначено філії та банківські реквізити структурних підрозділів Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор".

Додатковою угодою № 3 від 12.03.2021 року до Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ доповнено пункт 4.2. Договору та зазначено банківські реквізити ще одного структурного підрозділу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор".

Згідно з п. 4.4. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ оплата послуг проводиться в межах визначених Генеральним підрядником лімітів виділеного фінансування Замовником по фактично виконаних обсягах робіт (наданих послуг) згідно форми № КБ-2в та форми № КБ-3 по мірі надходження коштів від Замовника на рахунок Генерального підрядника.

В пункті 5.1. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ сторони погодили, що термін надання послуг - з моменту підписання договору до 31 грудня 2021 року.

Згідно з пунктом 7.2.4 Договору за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами інших своїх зобов`язань за Договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період на який нараховується пеня, від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожний день прострочення.

В пункті 11.1. Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ зазначено, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань.

Договір субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ та додаткові угоди до нього підписані уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Між Товариством та Підприємством підписано Додаток № 1 до Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ, в якому погоджено перелік доріг з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.10.2020 року.

На виконання умов Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ позивач надав відповідачу послуги з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Рівненської області загальною протяжністю 1216,412 км згідно з Додатком № 1 на загальну суму 50 075 037 грн 83 коп., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Всі акти містять посилання на Договір субпідряду від 28 жовтня 2020 р. № 3-20РСТ, підписані уповноваженими представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками юридичних осіб. Між сторонами в даний час немає ніяких спорів з приводу якості виконаних позивачем для відповідача робіт по Договору субпідряду від 28 жовтня 2020 року № 3-20РСТ.

Викладені вище обставини також досліджувались та встановлювались Господарським судом Рівненської області у справі № 918/1007/21(918/384/22) за позовом ДП "Рівненський облавтодор" до ТОВ "СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ" про стягнення частини несплачених коштів за виконані роботи по договору субпідряду № 3-20 РСТ від 28.10.2020 року. За результатами розгляду Господарським судом Рівненської області справи № 918/1007/21(918/384/22) після дослідження (огляду у судовому засіданні) оригіналів документів, які підтверджують факти виконання ДП своїх зобов`язань та наявність у ТОВ заборгованість з оплати послуг ДП, встановлено фактичне виконання робіт на суму 47 829 577,64 грн. на наявність заборгованості з боку генпідрядника у сумі 1 917 825,53 грн. За результатами розгляду справи судом 24.10.2022 позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ТОВ "СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ" суму боргу у розмірі 1 917 825,53 грн. за Договором субпідряду від 28.10.2020 року за № 3-20РСТ.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 3.4 Договору розділу 3 "Ціна договору" послуги генпідряду складають 2% від вартості наданих послуг (виконаних робіт), які перераховуються Субпідрядником на рахунок Генерального підрядника при надходженні чергового платежу від Генерального підрядника. Цей пункт Договору є дійсним та не змінювався ні за згодою сторін ні в судовому порядку.

Загальна вартість наданих позивачем генпідрядних послуг відповідачу складає 1 001 500,73 грн., з яких виставлено до оплати (оформлені та скеровані акти наданих послуг) на 1 000 014,08 грн.

Водночас, як зазначає позивач, відповідачем станом на сьогодні надані послуги сплачено частково - у розмірі 300 001,64 грн., заборгованість складає 700 012,44 грн.

Вищевикладені позовні вимоги доводяться також тим, що позивачем складені та скеровані відповідачу акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) на суми наданих відповідачу генпідрядних послуг, а також у ЄРПН зареєстровано відповідні податкові накладні.

Згідно з ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України в редакції, на дату укладення Договору, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За нормами ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До істотних умов договору підряду Главою 61 ЦК України також не віднесено обов`язкове передбачення його умовами оформлення послуг генпідряду шляхом складення акта приймання-передавання цих послуг або іншим чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 ГК України.

До виконання договорів, згідно абз. 2 та 1 ст. 193 ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Акт виконаних робіт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Згідно з положеннями статей 853, 882 ЦК України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

Так, частиною першою статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе лише за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту. При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.

Вищенаведене, також, відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 17.08.2021 року у справі № 910/16308/20, від 12.06.2019 у справі № 910/6002/18.

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі № 910/11592/19, від 14.07.2021 року у справі № 911/1981/20.

Виходячи з приписів статей 853, 882 ЦК України, якщо замовник безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то не здійснення ним оплати таких робіт є порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 року у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 року у справі № 921/262/18).

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, обов`язок прийняти надані генпідрядні послуги, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно при них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на відповідача. Проте останній не виконав свій обов`язок з прийняття наданих послуг та їх оплати.

Сторони у пункті 3.4 Договору встановили строк виконання відповідачем обов`язку зі сплати позивачу за послуги генпідряду 2% від вартості виконаних робіт, обумовивши його фактом отримання чергового платежу від генерального підрядника, а розмір - зазначеною вартістю виконаних робіт (послуг) у відсотковому відношенні.

Умовами Договору не визначено конкретного переліку послуг генпідряду, їх характеристик, не встановлено обов`язку позивача вчиняти будь-які інші дії крім тих, що безпосередньо обумовлюють можливість відповідача виконати роботи за договором, в той час як суттю вказаного договору є, зокрема, отримання виконавцем робіт (відповідачем) прибутку (оплати) за виконані роботи.

Можливість виконавця робіт отримати винагороду (плату за виконані роботи) була реалізована при укладенні між сторонами договору, та відповідач фактично отримав прибуток (оплату) після виконання ним належним чином робіт, передбачених умовами договору.

Системний аналіз договору, актів здачі-приймання робіт (надання послуг), їх правова природа, яка, в тому числі, передбачає можливість виконавця робіт отримати винагороду від позивача (генпідрядника), та те, що відповідач як субпідрядник був залучений до виконання робіт за Договором (укладеним між позивачем та Службою автомобільних доріг у Рівненській області), дають підстави для висновку, що в розумінні Договору "послуги генпідряду" зводяться крім інженерних та пов`язаних з ними послуг щодо технічного консультування також і до залучення субпідрядника (відповідача) до виконання робіт (надання послуг) з експлуатаційного утримання та поточного дрібного ремонту автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Рівненської області загальною протяжністю 1216,412 км. шляхом укладення відповідного договору та надання субпідряднику можливості отримати прибуток за виконані роботи.

Крім того укладаючи Договір відповідач був обізнаний про наявність у ньому умови, викладеної у п. 3.4 Договору, яка не суперечить цивільному законодавству.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства визначено свобода договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Отже, сторонами було погоджено, що відповідач як субпідрядник сплачує позивачу як генеральному підряднику за послуги генпідряду 2% від вартості виконаних робіт (послуг), які перераховуються відповідачем на рахунок позивача при надходженні від нього чергового платежу, тобто з наступного дня після надходження коштів.

При цьому, станом на дату укладення такого Договору у відповідача не виникало жодних заперечень з приводу такої умови, суті послуг генпідряду, а також відсутності у Договорі інших умов, які б врегульовували взаємовідносини в цій частині (порядок прийому-передачі таких послуг), та останнім укладено такий договір, в тому числі погоджено умову, викладену у п. 3.4 цього Договору.

Як зазначає позивач, загальна сума заборгованості за Договором у відповідача перед позивачем (з урахуванням суми основного боргу, трьох процентів річних, інфляційного збільшення та пені у розмірі подвійної ставки НБУ) станом на 02.06.2025 складає 2 071 105,70 грн., у тому числі 700 012,44 грн. сума основного боргу та за період з 29.01.2021 по 02.06.2025, інфляційне збільшення - 411 315,38 грн., 3% річних - 81 350,26 грн., пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 878 427,72 грн.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, відповідачем були порушені вимоги укладеного Договору та ЦК України, що призвело до утворення зі сторони Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" в сумі 700 012 грн 44 коп.

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати вказаної заборгованості, позовні вимоги про стягнення з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованості в сумі 700 012 грн 44 коп. судом визнаються обґрунтованими.

Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять та відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 700 012 грн 44 коп. основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, а також відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з умовами пункту 7.2.4 Договору за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами інших своїх зобов`язань за Договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період на який нараховується пеня, від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожний день прострочення.

Керуючись пунктом 7.2.4 Договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 878 427 грн 72 коп. Такий розмір пені позивач нарахував за період з 29.01.2021 року по 02.06.2025 року.

Крім того позивач нарахував відповідачу 3% річні в сумі 81 350 грн 26 коп. та інфляційні втрати в сумі 411 315 грн 38 коп. Такі розміри 3% річних та інфляційних втрат позивач нарахував за період з 29.01.2021 року по 02.06.2025 року.

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з правилами частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені Господарським кодексом України, а саме статтям 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином нарахування штрафних санкцій у період з 2 квітня 2020 року (дата набрання чинності Законом № 540-IX) по 30 червня 2023 року (дата відміни карантину) було можливим у строк понад 6 місяців, що визначено наведеними положеннями законодавства.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", визнано грошові вимоги Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до боржника у розмірі 2 064 087 грн 00 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.07.2022 року, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича, визначено дату проведення попереднього судового засідання на 22.03.2022 року; зобов`язано розпорядника майна провести інвентаризацію майна боржника.

На даний момент боржник - Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в межах справи № 918/1007/21 про банкрутство перебуває в процедурі санації.

Відповідно до статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у даному спорі можливо нараховувати лише до 11.01.2022 року включно, тобто до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Підсумовуючи викладене, загальний розмір пені, який може бути заявлений позивачем складає 71 844 грн 80 коп., при заявленому 878 427 грн 72 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення пені в розмірі 878 427 грн 72 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 71 844 грн 80 коп. В частині стягнення пені в сумі 806 582 грн 92 коп. необхідно відмовити.

Загальний розмір 3% річних, який може бути заявлений позивачем складає 13 458 грн 14 коп., при заявленому 81 350 грн 26 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення 3% річних в розмірі 81 350 грн 26 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 13 458 грн 14 коп. В частині стягнення 3% річних в сумі 67 892 грн 12 коп. необхідно відмовити.

Загальний розмір інфляційних втрат, який може бути заявлений позивачем складає 33 973 грн 93 коп., при заявленому 411 315 грн 38 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 411 315 грн 38 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 33 973 грн 93 коп. В частині стягнення інфляційних втрат в сумі 377 341 грн 45 коп. необхідно відмовити.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог.

Щодо вказаного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати").

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

У п. 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Отже, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02.04.2020, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відтак за змістом норми п. 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України продовження позовної давності пов`язується із встановленням карантину.

У свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався і був скасований 01.07.2023.

Окрім того, за п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, перебіг позовної давності у цій справі продовжувався у зв`язку із карантином до 01.07.2023, а із введенням воєнного стану та набрання чинності законом № 2120-ІХ (15.03.2022) продовжувався до 29.01.2024, а із набрання чинності законом № 3450-ІХ від 08.11.2023 - зупинився.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Суд зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Приписами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ураховуючи, що перебіг позовної давності у цій справі продовжувався та зупинявся у зв`язку із введенням карантину та воєнного стану, відтак на час розгляду справи позовна давність не спливла, а тому підстави для її застосування відсутні.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення основного боргу в сумі 700 012 грн 44 коп., інфляційних втрат в сумі 33 973 грн 93 коп., 3% річних в сумі 13 458 грн 14 коп. та пені в сумі 71 844 грн 80 коп. В частині стягнення інфляційних втрат в сумі 377 341 грн 45 коп., 3% річних в сумі 67 892 грн 12 коп. та пені в сумі 806 582 грн 92 коп. суд відмовляє.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 24 853 грн 27 коп. сплаченого судового збору та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 100 000 грн 00 коп. Зокрема в позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та який складається з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 24 853 грн 27 коп. та з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, за яку судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову 2 071 105 грн 70 коп. (31 066 грн 58 коп.), та позовну заяву подано через систему "Електронний суд", відповідно останній зобов`язаний був сплатити при поданні позову до суду, судовий збір в розмірі 24 853 грн 27 коп., так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (31 066,58*0,8).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" було сплачено 24 853 грн 27 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.06.2025 року № 14288.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 9 831 грн 47 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при ухваленні рішення.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 29-А, ) 700 012 (сімсот тисяч дванадцять) грн 44 коп. - основного боргу, 33 973 (тридцять три тисячі дев`ятсот сімдесят три) грн 93 коп. - інфляційних втрат, 13 458 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн 14 коп. - 3% річних, 71 844 (сімдесят одну тисячу вісімсот сорок чотири) грн 80 коп. - пені та 9 831 (дев`ять тисяч вісімсот тридцять одну) грн 47 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец Комплект Постач" про стягнення з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" інфляційних втрат в сумі 377 341 грн 45 коп., 3% річних в сумі 67 892 грн 12 коп. та пені в сумі 806 582 грн 92 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 31 липня 2025 року.

Суддя Політика Н.А.