УХВАЛА

м. Київ

28.07.2025Справа № 910/9001/25

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ярославів вал 28" (01034, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 28)

до Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації (01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок, 24)

Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок, 1)

Приватного підприємства "Олімп" (01034, місто Київ, вулиця Рейтарська, будинок, 2, квартира, 18)

про визнання недійсними договорів та усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ярославів вал 28" з вимогами до Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації, Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та Приватного підприємства "Олімп" про:

- визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №?624/2 від 06.09.2010, укладеного між Управлінням з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради та Приватним підприємством "Олімп", щодо передачі в оренду нежилого приміщення (будівлю, споруду) загальною площею 88.9 кв. м, а саме підвалу з орендованою площею 88.9 кв. м, згідно поверхового плану приміщення, розміщене за адресою Ярославів Вал вул., 28;

- визнання недійсним договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №?27/1 від 26.11.2012, укладеного між Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та Приватним підприємством "Олімп", щодо передачі в оренду нерухомого майна нежилого приміщення (будівлю, споруду) загальною площею 88.9 кв м, а саме підвалу з орендованою площею 88.9 кв. м, згідно поверхового плану приміщення ,що знаходиться за адресою Ярославів Вал вул., 28;

- усунення перешкод у здійсненні права спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку на нежитлове приміщення №?17 площею 88,9 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 28/31, шляхом зобов`язання Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію та/aбо Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" утриматись від вчинення будь-яких дій щодо передачі в оренду, відчуження, включення до переліків об`єктів, що підлягають передачі в оренду чи відчуженню, або інших дій стосовно зазначеного приміщення, що порушують право спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України Шевченківська районна в місті Києві Державна адміністрація та Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" за відсутності правовстановлюючих документів та правових підстав для розпорядження нежитловим приміщенням №?17 площею 88,9 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 28/31, передало вказано майно, яке є спільною сумісною власністю співвласників майна цього будинку, в оренду Приватному підприємству "Олімп", що є прямим втручанням у право спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку, що відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання зазначених договорів недійсними.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності залишення позовної заяви без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 № 4059-IX, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 3 028 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні з даним позовом позивач мав сплатити судовий збір за 3 немайнові вимоги у розмірі 7 267 грн 20 коп., проте серед додатків до позовної заяви не виявилося платіжного доручення про сплату судового збору.

Водночас, в прохальній частині позовною заявою Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Ярославів вал 28" заявлено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, в обґрунтування якого позивач зазначає, що розмір судового збору, який необхідно сплатити за заявлені 3 вимоги немайнового характеру значно перевищує 5% доходу позивача за попередній рік та є непосильним фінансовим тягарем для неприбуткової організації, яка утримується за власний рахунок.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з важким фінансовим становищем не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, позивач матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

При цьому, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 8, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини 1 статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним та вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 цієї ж норми можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що приписи пункту 1 частини 1статті 8 Закону України "Про судовий збір" поширюються на окремі категорії позивачів, які є фізичними особами та не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20 та ухвалах від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20, від 06.01.2021 у справі № 927/579/19, від 20.08.2020 у справі № 910/6421/19, від 18.05.2020 у справі №910/704/19, від 24.01.2020 у справі № 915/923/15.

У даній справі позивачем є юридична особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Ярославів вал 28".

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки позивачем за позовом є юридична особа, а предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, суд не вбачає правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову, а тому приходить висновку про відмову у задоволенні відповідної заяви позивача.

Таким чином, суд зазначає, що до матеріалів позовної заяви не додано належних доказів сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.

Керуючись ч. 1 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху дня усунення недоліків позовної заяви.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя Н.Плотницька