ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р. Справа№ 910/14544/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

згідно протоколу судового засідання за участю сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Пащенко М.В. - в порядку самопредставництва;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 (повний текст - 17.04.2025)

у справі № 910/14544/24 (суддя - Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення від 04.12.2023 №64-р/тк,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «МВВ Інструментс» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК) про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 04.12.2023 №64-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №279/60/58-рп/к.23 (далі - рішення №64-р/тк).

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач не погоджується із рішенням №64-р/тк та діями Тимчасової адміністративної колегії АМК, вважає це рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 04.12.2023 №64-р/тк. Витрати зі сплати судового збору покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс".

3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс" 06.05.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/14544/24 скасувати. Прийняти нове рішення у справі № 910/14544/24, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс" у повному обсязі. Визнати недійсним та скасувати рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 04.12.2023 № 64-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" зі справи №279/60/58-рп/к.23. Здійснити розподіл судових витрат.

08.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/14544/24 залишено без руху. Запропоновано скаржнику сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (3 633,60 грн), про що надати суду докази в десятиденний строк.

20.05.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МВВ Інструментс» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/14544/24. Розгляд справи призначено на 01.07.2025.

30.05.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції, в порядку ст. 263 ГПК України.

30.06.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

01.07.2025 у судове засідання з`явився адвокат відповідача. Представники позивача у судове засідання 01.07.2025 не з`явились. В той же час судове засідання розпочалося після оголошення сигналу: "відбій повітряної тривоги", через що представники позивача могли фізично не встигнути в судове засідання.

У судовому засіданні 29.07.2025 суд апеляційної інстанції за участю представника відповідача дослідив докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, диск, що містить електронні копії доказів направлення та вручення оскаржуваного рішення відповідача. Представник відповідача апеляційну скаргу не підтримав, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, проти задоволення клопотання про відкладення - заперечував. Представник позивача в судове засідання 29.07.2025 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку в особистий кабінет Електронного суду сторони ухвали від 01.07.2025. Разом з цим, в день судового засідання від сторони надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, мотивоване тим, що адвокат позивача приймає участь в іншому судовому засіданні 29.07.2025. Таким чином, сторона вдруге перед судовим засіданням подала клопотання про відкладення розгляду її апеляційної скарги.

Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про його необґрунтованість. Оскільки, по-перше, сторона була заздалегідь обізнана про час та дату призначеного судового засідання, а тому була не позбавлена права уповноважити іншого адвоката та представлення інтересів особи. По-друге, явка представників учасників обов`язковою не визнавалась, причин, що перешкоджали б закінченню розгляду апеляційної скарги судом встановлено не було з урахуванням «розумного строку» перегляду рішення суду першої інстанції.

В цій частині суд апеляційної інстанції враховує правову позицію від 16 січня 2025 року у справі № 990SCGC/7/24, де Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а саме неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, оскільки неявка у судове засідання однієї зі сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з урахуванням відсутності об`єктивних причин, що перешкоджають розгляду справи у судовому засіданні відмовив у задоволенні поданого клопотання через необґрунтованість.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин, враховуючи поведінку скаржника, з метою забезпечення принципів рівності та змагальності сторін в розумінні ст. 7, 13 ГПК України, враховуючи узгодження продовження строку розгляду справи, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу повітряна тривога, та інші чинники.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

У поданій апеляційній скарзі скаржник зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не в повному обсязі було з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а також неправильно застосовано норми матеріального права, які полягають в наступному.

Так, за доводами скаржника, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача вважається врученим позивачу. Оскільки, у своїх заявах по суті справи ТОВ «МВВ Інструментс» наголошувало, що для правильного встановлення початку перебігу строку для оскарження рішення № 64-р/тк, необхідно повно та всебічно дослідити усі обставини у справі та надати відповіді на наступні питання: чи мало місце належне повідомлення ТОВ «МВВ ІНСТРУМЕНТС» про прийняте рішення з боку працівників АТ «Укрпошта»; а також чи мав Комітет відповідні підстави для опублікування Рішення у газеті «Урядовий кур`єр».

Апелянт зазначив, що отриманий Антимонопольним комітетом України поштовий конверт (ідентифікатор 471) містить Довідку ф.20, яка не оформлена належним чином, а саме відсутні прізвище та ініціали працівника поштового відділення. А тому вказаний доказ є неналежним.

З урахуванням наведеного, скаржник вважає, що висновок суду про те, що рішення вважається врученим ТОВ «МВВ Інструментс» 11.03.2024, є необґрунтованим та зроблений без будь-якого аналізу наданих позивачем конкретних аргументів стосовно цього спірного питання. Допущення Антимонопольним комітетом України протиправних дій при повідомленні ТОВ «МВВ Інструментс» про прийняте рішення про застосування штрафу свідчить про те, що оскаржуване рішення не могло вважатись врученим 11.03.2024, а строк на звернення з цим позовом до суду не сплив.

Апелянт вважає, що в умовах воєнного стану висновки суду першої інстанції про пропуск строку на оскарження рішення АМК - є помилковими, а присічний строк, передбачений ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не має об`єктивної доцільності для існування і не переслідує легітимну мету.

Окрім цього, апелянт зазначає про помилковість здійсненого Антимонопольним комітетом України розрахунку штрафу. Та про порушення принципу рівності сторін через неврахування частини його доводів. А тому апелянт просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва у даній справі та задовольнити позов повністю.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі докази, врахував всі обставини справи, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з урахуванням наступного.

Так, Комітет вважає апеляційну скаргу ТОВ «МВВ Інструментс» безпідставною, оскільки позов у справі подано з пропуском присічного строку на оскарження рішення Комітету, передбаченого ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Так, відповідач вважає, що строк є виключно присічним, не підлягає поновленню, а інформація про рішення Комітету була оприлюднена належним чином. Відтак, оскаржуване рішення вважається врученим, а строк на його оскарження - таким, що минув. Господарський суд не має правових підстав брати до уваги доводи позивача щодо незаконності чи необґрунтованості рішення після спливу встановленого законом строку.

Окрім цього, відповідач вважає, що доводи апелянта про неналежне вручення поштового відправлення не спростовують законності дій Комітету чи обов`язку адресата забезпечити отримання кореспонденції за своєю юридичною адресою. Відповідно до правових позицій Верховного Суду та ЄСПЛ, держава не зобов`язана гарантувати бездоганну роботу поштової системи, а обов`язок щодо належного отримання листів покладається на самого суб`єкта господарювання.

Крім того, Комітет вважає позов штучним та поданим винятково для перешкоджання виконанню Рішення Комітету у іншій господарській справі про стягнення штрафу та пені (№ 910/10201/24). Подання позову після тривалого невиконання рішення, з використанням ідентичних доводів, а також з метою зупинення іншого провадження свідчить про зловживання процесуальними правами.

З огляду на викладене, Комітет просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/14544/24 - залишити без змін.

6. Фактичні обставини справи та суть постановленого Антимонопольним комітетом України рішення

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного Комітету України №64-р/тк було, зокрема:

- визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону, у вигляді неподання інформації Північному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) на вимогу голови Відділення АМК від 03.03.2023 №60-02/1137 у встановлений ним строк (пункт 1 резолютивної частини рішення №64-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини рішення №64-р/тк, накладено на Товариство штраф у сумі 908 451 грн (пункт 2 резолютивної частини рішення №64-р/тк).

У відділенні АМК розглядалася справа №66/60/73-рп/к.20 про вчинення Товариством порушення, передбаченого статтею 15№ Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення інформації, що вводить в оману.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, на підставі керуючись статей 7, 17, 22 та 22№ Закону України «Про Антимонопольний комітет України», голова Відділення направив Товариству вимогу про надання у 10-денний строк із дня її отримання визначеної інформації та копій документів.

У вимозі зазначалося, що згідно з пунктами 13, 14, 15 статті 50 та статтею 52 Закону неподання Відділенню АМК інформації в установлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність у вигляді штрафу у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Таким чином, Товариство було проінформовано про правові наслідки неподання інформації Відділенню АМК на вимогу голови Відділення АМК у встановлені ним строки, подання недостовірної інформації або інформації у неповному обсязі.

Під час розгляду справи Відділення АМК надіслало до АТ «Укрпошта» вимогу голови Відділення АМК від 24.05.2023 №60-02/932е про надання інформації щодо отримання Товариством вимоги.

Відповідно до листа АТ «Укрпошта» від 06.05.2023 №103.003.-4431-23 (вх. Відділення АМК від 29.05.2023 №60-01/844кі) рекомендований лист №801, яким направлено вимогу, вручено 25.04.2023 уповноваженій особі на одержання реєстрованих поштових відправлень (внутрішніх і міжнародних рекомендованих карток, листів/бандеролей), рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відправлень: «Укрпошта Стандарт», «Укрпошта Експрес», міжнародних посилок, дрібних пакетів, електронних повідомлень Товариству. На підтвердження зазначеного АТ «Укрпошта» надало копії довіреності Товариства та накладної від 25.04.2023 №801, яка містить прізвище, ініціали та підпис особи, що отримала вимогу.

В подальшому Відділення АМК направило Товариству супровідним листом від 30.12.2023 №127-01-13645е рішення №64-р/тк, яке було повернуто відділенню АМК відділенням поштового зв`язку у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

З урахуванням вказаного повернення рішення АМК, інформація про рішення №64-р/тк була опублікована в офіційному друкованому органі «Урядовий кур`єр» від 01.03.2024 №45 (7705).

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету (ст.ст. 1, 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Так, судом першої інстанції було правомірно встановлено, що рішення №64-р/тк було надіслано Товариству супровідним листом від 30.12.2023 №127-01-13645е, який було повернуто відділенню АМК відділення поштового зв`язку у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

З огляду на викладене, інформація про рішення №64-р/тк була опублікована в офіційному друкованому органі «Урядовий кур`єр» від 01.03.2024 №45 (7705).

Рішення №64-р/тк вважається врученим позивачу 11.03.2024.

Відтак, суд першої інстанції правомірно зазначив, що строк на оскарження рішення №64-р/тк закінчився 13.05.2024 (оскільки 11.05.2024 і 12.05.2024 вихідні дні), а з даним позовом Товариство звернулося до суду у листопаді 2024 року (25.11.2024 - позовну заяву сформовано в системі «Електронний суд», а 26.11.2024 - зареєстровано канцелярією суду), тобто позивачем пропущено присічний строк на оскарження рішення №64-р/тк.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що застосування «присічності строку» на оскарження рішення АМК не має об`єктивної доцільності для існування і не переслідує легітимну мету, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції враховує на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2025 року у справі № 910/19226/23, відповідно до якої суд касаційної інстанції зазначав, що суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Колегія суддів виходила із того, що стаття 60 Закону №2210-ІІІ "Оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України" визначає загальний порядок оскарження рішень АМКУ, які були прийняті АМКУ стосовно порушення економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з другим реченням частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 зазначив, що: "утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту".

Верховний Суд неодноразово та послідовно висловлював правову позицію, зокрема, про те, що: за приписами частини першої статті 60 Закону №2210-ІІІ передбачені вказаною нормою строки оскарження рішень АМК не може бути відновлено. Зазначені строки є присічними, а закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення АМКУ.

Верховний Суд звернув увагу на те, що правова позиція стосовно застосування приписів частини першої статті 60 Закону №2210-ІІІ у справах про визнання недійсними рішень органів АМКУ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є загальною, сталою та послідовною.

В даному аспекті, суд апеляційної інстанції зазначає про обґрунтоване застосування судом першої інстанції практики ЄСПЛ, зокрема пункт 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom), в якому суд наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Однакове й уніфіковане застосування правових норм зумовлює загальнообов`язковість і передбачуваність закону, рівність перед законом і правову визначеність, яка є складовою верховенства права. На цьому акцентувала увагу Консультативна рада європейських суддів (КРЄС) у Висновку №20 (2017) про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону. А тому доводи скаржника в цій частині про необхідність відступу від наявної судової практики - відхиляються через наведене.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника в частині того, що під час дії воєнного стану не можуть застосуватися положення статті 60 Закону, а строк для звернення до суду з метою оскарження рішень органів АМК підлягає продовженню з посиланням на Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, якими передбачено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, то за приписами статті 60 Закону передбачені ними строки оскарження рішень органу АМК не може бути відновлено, оскільки є присічними. Тоді як встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується.

Інші доводи скаржника, зокрема, в частині невірного визначення відповідачем розміру штрафу, накладеного рішенням №64-р/тк, а також на неврахування відповідачем Рекомендацій та роз`яснень АМК при визначенні розрахункового базового розміру штрафу - не приймаються судом апеляційної інстанції з урахуванням пропуску строку на його оскарження. Оскільки закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є самостійною підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення АМК (Близька за змістом правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2020 у справі №905/1605/19, від 12.02.2019 у справі №915/352/18).

Суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, яке стало б підставою для задоволення скарги та позову, відповідно. Отже, апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану через встановлене вище, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову повністю.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не встановив.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МВВ Інструментс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/14544/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/14544/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/14544/24 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.07.2025.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім