ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. Справа №907/998/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук О.І. Матущака,

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.,

розглянувши апеляційну скаргу громадянина Туреччини Унала Умуткана б/н від 28.12.2024 (вх. № 01-05/20/25 від 02.01.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 (повний текст рішення складено 18.11.2024, м. Ужгород, суддя О.Ф. Ремецькі)

у справі № 907/998/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Свобода», с. Свобода Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро», с. Велика Добронь Закарпатської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянин Туреччини Унала Умуткана

про визнання недійсними значних правочинів та повернення майна з незаконного володіння,

за участю представників:

від скаржника: не з`явився

від позивача: І.І. Радь

від відповідача: Ю.В. Гінгуляк

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро» з вимогою про: - визнання недійсним договору купівлі-продажу техніки № 1 від 31 березня 2023 року про передачу у власність Відповідача напівпричепа Langendorf TP 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208, та визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» власником напівпричепа Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208 та передачу у натурі ТОВ «АГРО-СВОБОДА» напівпричеп Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208; - визнання недійсним договору купівлі-продажу техніки №2 від 31 березня 2023 року про передачу у власність Відповідача причепа HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_1 , та визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» власником причепа HOR5CH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_1 та передачу у натурі ТОВ «АГРО-СВОБОДА» причеп HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_1 ; - визнання недійсним договору купівлі-продажу техніки №3 від 31 березня 2023 року про передачу у власність Відповідача причепа спеціалізованого ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 та визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» власником причепа спеціалізованого ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 та передачу у натурі Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» причеп спеціалізований ПР-платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовуються відсутністю повноважень у директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА», а саме рішення вищого органу управління Товариства - загальних зборів, про надання згоди на укладення з третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» договорів купівлі-продажу техніки, транспортних засобів, обладнання.

За доводами позивача оспорюваними договорами відповідачу, незаконно відчужено техніку - напівпричеп Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208, причеп НОКSСН UW 160, 1998 р.в., д.тт. НОМЕР_3 , причеп спеціалізований ПР-платформа E, ANSSEMS МХ 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 за значно нижчою ціною від реальної вартості, у зв`язку з чим договори купівлі-продажу техніки підлягають визнанню недійсними.

Враховуючи викладене, позивач відповідно до змісту прохальної частини позовної заяви просив суд захистити порушене право та охоронюваний законом інтерес шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу техніки № 1 від 31 березня 2023 р., №2 від 31 березня 2023 р., №3 від 31 березня 2023 р. визнання права власності за позивачем на вказану техніку та передачі об`єктів договорів купівлі продажу позивачу.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1 від 31 березня 2023 року про передачу у власність Відповідача напівпричепа Langendorf TP 12/100-2, 1990 р.в., д.н. АО08208 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО». Застосовано наслідки недійсності правочину. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» напівпричеп Langendorf TP 12/100-2, 1990 р.в., д.н. АО08208. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» суму 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.). Визнано недійсним договір купівлі-продажу №2 від 31 березня 2023 року про передачу у власність Відповідача причепа HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_1 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО». Застосовано наслідки недійсності правочину. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» причеп HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_1 . Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» суму 150 000,00 грн. ( сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.). Визнано недійсним договір купівлі-продажу №3 від 31 березня 2023 року про передачу у власність Відповідача причепа спеціалізованого ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО». Застосовано наслідки недійсності правочину. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» причіп спеціалізований ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 . Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» суму 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень 00 коп.). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВОБОДА-АГРО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-СВОБОДА» суму 11 652,00 грн. (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції задовільняючи позовні вимоги виходив із того, що оспорювані договори укладено за відсутності у директора продавця (позивача) необхідного обсягу цивільної дієздатності із ознаками недобросовісності, а також з порушенням частини 2 статті 44 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю», пунктів 25.4.1, 25.4.2 Статуту ТОВ «АГРО-СВОБОДА», а тому дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договорів купівлі-продажу техніки № 1 від 31 березня 2023 р., №2 від 31 березня 2023 р., №3 від 31 березня 2023 р.

Разом з тим, місцевий суд враховуючи наявність підстав для визнання спірних договорів недійсними, застосував наслідки недійсності правочинів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 громадянин Туреччини Унал Умуткан звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 28.12.2024 (вх. № 01-05/20/25 від 02.01.2025) у якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 року у справі « 907/998/23 та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 08.07.2023 року громадянин Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (скаржник) є власником напівпричепу Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., Д.н. А008208 на підставі Договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07, укладеного з ТОВ «СВОБОДА-АГРО», причепу HORSCH UW 160, 1998 р.в., Д.н. 09572A0 на підставі Договору купівлі-продажу спецтехніки « 08/07, укладеного з ТОВ «СВОБОДА-АГРО», причепу спеціалізованого ПР - платформа Е, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., Д.н. НОМЕР_4 на підставі Договору купівлі-продажу спецтехніки Nє08/07, укладеного з ТОВ «СВОБОДА-АГРО».

Скаржник зазначає, що Господарським судом Закарпатської області від 08.11.2024 року у справі №907/998/23 вирішено питання про права, інтереси та обов?язки Унала Умуткана, адже у своєму рішенні суд застосував наслідки недійсності правочинів та, зокрема, зобов?язав ТОВ «СВОБОДА-АГРО» повернути ТОВ «АГРО-СВОБОДА» напівпричеп Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208, причеп HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_5 , причіп спеціалізований ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 . У той же час вказане майно перебувало у власності Умуткана Унала та набуто ним добросовісно на підставі зазначених вище договорів купівлі-продажу.

За таких обставин, на переконання апелянта, оскільки Господарським судом Закарпатської області було винесено рішення від 08.11.2024 року у справі №907/998/23 про права, інтереси та обов?язки Унала Умуткана, якого не було залучено до участі у справі у якості співвідповідача, то наявні підстави для його скасування.

Через систему «Електронний суд» 23.07.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро» надійшло клопотання про витребування доказів. У вказаному клопотанні позивач вважає, що у цій справі є необхідність у витребуванні в апелянта Унала Умуткана: примірника оригіналу Договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023 року, за яким Унал Умуткан набув у власність напівпричеп Langendorf TP 12/100- 2, 1990 р.в., д.н. АО08208; примірника оригіналу Договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023 року, за яким Унал Умуткан набув у власність причеп HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_1 ; примірника оригіналу Договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023 року, за яким Унал Умуткан набув у власність причіп спеціалізований ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 .

На переконання заявника, перелічені докази можуть підтвердити ті факти, що Унал Умуткан дійсно уклав відповідні договори з ТОВ «СВОБОДА-АГРО», а такі договори є справжніми, правомірними.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

Тлумачення статті 91 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що наведеною нормою визначено загальні вимоги щодо письмових доказів у справі та врегульовано, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним, а отже, для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу цього письмового документа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №906/1336/19).

Отже, під час оцінки письмових доказів у справі належить врахувати, що у разі сумнів в учасника справи чи суду у відповідності поданих одним із учасників справи копій (електронних копій) письмових доказів оригіналу, суд може витребувати у відповідної особи оригінали цих доказів, неподання яких зумовлює наслідком неврахування їх судом як доказів у справі.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №905/2307/21(905/496/22).

Колегія суддів вказує, що сторони не ставлять під сумнів подані скаржником та належним чином завіренні копії договорів купівлі-продажу спецтехніки.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність у сторін сумнівів у відповідності поданих скаржником копій письмових доказів їх оригіналам, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про витребування.

У судове засідання 23.07.2025 з`явився представник позивача, надав пояснення.

У судове засідання 23.07.2025 з`явився представник відповідача, надав пояснення.

У судове засідання 23.07.2025 скаржник явки уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, 31.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Свобода» (далі Позивач) в особі директора Хеешена Клауса Юргена, як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро» (далі Відповідач) в особі директора Ярмоленко М.О., як Покупцем укладено Договори купівлі-продажу № 1, 2, 3 (далі Договори).

За умовами п. 1.1. Договору № 1 Продавець зобов`язаний передати у власність Покупця напівпричеп Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208, а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти товар та оплатити Товар.

За умовами п. 1.1. Договору № 2 Продавець зобов`язаний передати у власність Покупця причеп НОКSСН UW 160, 1998 р.в., д.тт. НОМЕР_3 , а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти товар та оплатити Товар.

За умовами п. 1.1. Договору № 2 Продавець зобов`язаний передати у власність Покупця причеп спеціалізований ПР-платформа E, ANSSEMS МХ 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 , а Покупець, в свою чергу, зобов`язався прийняти товар та оплатити Товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору 1 ціна Товару становить 50 000,00 грн., які Покупець за змістом п.п. 2.2., 2.3. Договору зобов`язався сплатити у строк до 10 квітня 2023 року безготівковим переказом на поточний рахунок Продавця.

Відповідно до п. 2.1. Договору 2 ціна Товару становить 150 000,00 грн., які Покупець за змістом п.п. 2.2., 2.3. Договору зобов`язався сплатити у строк до 10 квітня 2023 року безготівковим переказом на поточний рахунок Продавця.

Відповідно до п. 2.1. Договору 3 ціна Товару становить 40 000,00 грн., які Покупець за змістом п.п. 2.2., 2.3. Договору зобов`язався сплатити у строк до 10 квітня 2023 року безготівковим переказом на поточний рахунок Продавця.

Згідно з п. 3.1. Договорів Продавець має передати Покупцеві Товар після поступлення 100% ціни Товару на поточний рахунок Продавця та у день прибуття Покупця до місця передачі Товару. Разом з Товаром Продавець має передати Покупцеві Свідоцтво про реєстрацію машини.

Передача-приймання Товару може бути оформлена Актом передачі-приймання, складеним у двох примірниках та скріпленим підписами представників Сторін. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця у момент передачі Товару (п.п. 3.3., 3.4. Договорів).

Відповідно до підписаних сторонами Актів приймання-передачі б/н б/д та видаткових накладних №2, №3, №4 від 31.03.2023 р., підтверджується оплата та передача предметів спірних договорів.

Згідно розділу 3 Статуту ТОВ «Агро-Свобода», затвердженого рішенням №9 від 08.11.2018, єдиним учасником Товариства є іноземна юридична особа - Командитне товариство «Транскарпатія ГмбХ і Ко.КГ», утворене в Німеччині за законодавством Німеччини, зареєстроване у торговому реєстрі районного суду м. Кіль під номером HRA8201KI.

Так, відповідно до п. 25.4.1 цього ж Статуту, значним правочином вважається одно-, дво- чи багатосторонній договір предметом якого є майно, роботи, послуги, вартість яких перевищує 50 % чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу.

Пунктом 25.4.2 Статуту визначено, що значні правочини директор вправі вчиняти лише на підставі рішення загальних зборів учасників про надання згоди на вчинення такого правочину.

Пунктом 24.1 Статуту врегульовано, що за наявності у товаристві одного учасника, рішення з усіх питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються ним одноособово та оформляються письмовим рішенням такого учасника без дотримання вимог передбачених Законом і Статутом щодо порядку скликання і проведення загальних зборів, та прийняття загальними зборами рішень.

Вважаючи означені Договори купівлі-продажу недійсними, позивач (Продавець за Договором) посилається на відсутність повноважень директора ТОВ «Агро-Свобода» Хеешена Клауса Юргена на укладення Договорів з посиланням на приписи ч. 3 ст. 92, ч. 2 ст. 203, ст. 216 ЦК України, ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та положення п.п. 25.4.1., 25.4.2. Статуту Товариства-позивача за якими директор вправі вчиняти значні правочини (предметом яких є майно, роботи, послуги, вартість яких перевищує 50% чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу) лише на підставі рішення загальних зборів учасників про надання згоди на вчинення такого правочину.

Згідно з наданою фінансовою звітністю ТОВ «Агро-Свобода» станом на 01.01.2023 вартість чистих активів Товариства є від`ємною та становить -210 860,2 тисяч гривень.

Окрім цього, за позицією позивача, сторонами в Договорах занижено вартість Товару, на підтвердження чого суду надано Звіт про оцінку колісних тракторних засобів та тракторів №2023-09-20-01 від 20.09.2023, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Донсковою О.С., а самі Договори укладені з пов`язаною особою ТОВ «Свобода-Агро», керівник якого ОСОБА_3 на час укладення оспорюваного договору працювала на посаді заступника директора ТОВ «Агро-Свобода», що підтверджується наказом про припинення трудового договору №9 від 15.06.2023 року.

Зі змісту рішення загальних зборів учасників Командитного товариства «Транскарпатія ГмбХ і Ко.КГ» вбачається, що учасниками даного товариства було вирішено здійснити його предметний поділ шляхом, зокрема, виходу зі складу учасників даного Товариства Компанії «Карпатія Фервальтунгс ГмбХ», поділу майна Командитного товариства.

Зокрема, за змістом пункту 3а рішення загальних зборів учасників Командитного товариства «Транскарпатія ГМБХ і Ко.КГ», оформлених протоколом від 15.02.2023 (на який посилається відповідач як на підставу заперечень проти позову) було доручено Клаусу Гішену, як керівному директору Компанії «Транскарпатія ГмбХ», Командитного товариства «Транскарпатія ГмбХ і Ко.КГ», а також як директору ТОВ «Агро-Свобода» найбільш вигідний повний або частковий продаж Командитного товариства «Транскарпатія ГмбХ і Ко.КГ» і ТОВ «Агро-Свобода» з цільовою ціною продажу 5 000 000,00 Євро (п. 3б протоколу від 15.02.2023).

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в силу означених вище вимог Статуту товариства продавця, вартості основних засобів цього товариства та спеціального нормативно-правового акту, обов`язковою передумовою продажу техніки повинна була б бути письмова згода його єдиного учасника - КТ «Транскарпатія ГмбХ і Ко.КГ» на укладення значного правочину.

Доводи відповідача, щодо наявності повноважень в ОСОБА_4 на укладення значних правочинів, спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, статтею 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені принципи знайшли своє відображення у статті 2 ГПК України та мають бути реалізовані господарськими судами під час здійснення господарського судочинства.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі в справі, з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, який подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ч. 1 ст. 254 ГПК України закріплено норму, відповідно до якої учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №908/1141/15-г, від 20.03.2023 у справі № 911/1201/16, від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 10.04.2024 у справі № 40/223-05.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 08.07.2023 року громадянин Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (скаржник) є власником напівпричепу Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., Д.н. НОМЕР_6 на підставі Договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07, укладеного з ТОВ «СВОБОДА-АГРО», причепу HORSCH UW 160, 1998 р.в., Д.н. НОМЕР_7 на підставі Договору купівлі-продажу спецтехніки « 08/07, укладеного з ТОВ «СВОБОДА-АГРО», причепу спеціалізованого ПР - платформа Е, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., Д.н. НОМЕР_4 на підставі Договору купівлі-продажу спецтехніки Nє08/07, укладеного з ТОВ «СВОБОДА-АГРО».

Скаржник зазначає, що Господарським судом Закарпатської області від 08.11.2024 року у справі №907/998/23 безпосереднім чином вирішено питання про права, інтереси та обов?язки Унала Умуткана, адже у ньому суд застосував наслідки недійсності правочинів та, зокрема, зобов?язав ТОВ «СВОБОДА-АГРО» повернути ТОВ «АГРО-СВОБОДА» напівпричеп Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208, причеп HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_5 , причіп спеціалізований ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 . У той же час указане майно перебуває у власності Умуткана Унала та набуто ним на підставі зазначених вище договорів купівлі-продажу.

На підтвердження своїх обґрунтувань ОСОБА_1 долучив до поданої апеляційної скарги копію договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023, а саме напівпричепу Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., Д.н. А008208, №08/07 від 08.07.2023, копію договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023, а саме причепу HORSCH UW 160, 1998 р.в., Д.н. НОМЕР_7 та копію договору купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023, а саме причіп спеціалізований ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 .

Як вбачається зі змісту цих договорів, вони були укладеніміж ТОВ «Свобода-Агро» (продавець) та громадянином Туреччини ОСОБА_5 (покупець) 08.07.2023, тобто до звернення ТОВ «Агро-Свобода» до суду з відповідним позовом.

За умовами зазначених договорів, продавець передає покупцю у власність спірну спецтехніку , а покупець приймає спецтехніку та зобов`язується сплатити за неї відповідно до умов цих договорів (пункти 1, 3).

Відповідно до пункту 4 договорів оплата вартості спецтехніки у повному обсязі здійснюється покупцем до 25.11.2024.

Право власності на спецтехніку переходить до покупця з моменту укладення цього договору. Передача спецтехніки здійснюється продавцем покупцю в день укладення цього договору та не потребує додаткових оформлень (пункти 5, 6 договорів).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 12 договору).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 роз`яснила, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 334 ЦК України). На відміну від нерухомого майна, ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою, виходячи з нормативного регулювання (частина 4 статті 334 ЦК України). Як положеннями частини 1 статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

Отже, на час звернення ТОВ «Агро-Свобода» до суду з відповідним позовом та на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення у справі, що розглядається, відповідно до умов договорів купівлі-продажу спецтехніки №08/07 від 08.07.2023 громадянином Туреччини Унал Умутканом був власником напівпричепу Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. НОМЕР_6 , причепу HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_5 , причіпу спеціалізованого ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 , які є предметом спору у цій справі.

З огляду на викладене, ураховуючи принцип правомірності правочину до того часу, поки судом не встановлено інше, зміст договорів купівлі-продажу спецтехніки від 08.07.2023 № 08/07, а також те, що у мотивувальній та резолютивній частині оспорюваного рішеня містяться висновки суду про права і обов`язки сторін у справі № 907/998/23, що розглядається, - ТОВ «Агро-Свобода» і ТОВ «Свобода-Агро» щодо предмету спору - напівпричепу Langendorf ТР 12/100-2, 1990 р.в., д.н. А008208, причепу HORSCH UW 160, 1998 р.в., д.н. НОМЕР_5 , причіпу спеціалізованого ПР - платформа E, ANSSEMS MSX 3000-45, 2012 р.в., д.н. НОМЕР_2 , а громадянином Туреччини ОСОБА_5 надано докази про те, що на час звернення ТОВ «Агро-Свобода» до суду з відповідним позовом і на час розгляду справи № 907/998/23 у суді першої інстанції, він був власником цього майна, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення оскаржуваними судовими рішеннями прав та законних інтересів громадянина Туреччини ОСОБА_6 , не залученого до участі у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верхового Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.04.2025 у подібній справі № 907/1016/23, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Свобода» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро».

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про те, що громадянин Туреччини Унал Умутканом на момент винесення рішення судом першої інстанції був власником цього спірного майна, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 18.09.2024 вказує наступне:

«8.47. Для узгодження викладених раніше висновків з механізмом двосторонньої реституції в цілому Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від своїх висновків, викладених у пунктах 72 та 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі N 923/196/20, та виходити з буквального тлумачення змісту статті 216 ЦК України, яке дає підстави для висновку про те, що, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію. У цьому випадку відповідач є стягувачем у частині рішення про повернення йому переданого ним за недійсним правочином майна або відшкодування вартості.

8.49. Наведене спростовує неправильні висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування двосторонньої реституції, зроблені з посиланням на те, що в межах цього спору не пред`являлися вимоги щодо стягнення з Ліцею обладнання, одержаного ним за Договором. Оскільки суди встановили обставини виконання сторонами Договору (передачу майна у власність Позивача за видатковою накладною N РН-000013 від 24.12.2019 та сплату на користь Відповідача 199 850,40 грн його ціни за платіжним дорученням N 1 від 26.12.2019) та не встановлювали обставини, які б унеможливлювали двосторонню реституцію, а сторони про них не стверджували, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним Договору та стягнення з Підприємства на користь Ліцею 199 850,40 грн. сплачених за платіжним дорученням N 1 від 26.12.2019, суди також мали повернути від Ліцею на користь Підприємства майно, передане за видатковою накладною N РН-000013 від 24.12.2019. Тобто застосувати двосторонню реституцію як необхідний наслідок визнання недійсним Договору та задоволення реституційної вимоги Ліцею».

Верховний Суд у Постановах від 28.10.2020 у справі №761/23904/19, від 20.01.2021 у справі №203/2/19 дійшов висновку, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Ураховуючи те, що згідно з пунктом 4 частини 3 статті 277 ГПК України прийняття судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справ, є обов`язковою і самостійною підставою для його скасування, а також те, що факт укладення договорів купівлі-продажу спецтехніки від 08.07.2023 № 08/07 впливає на суб`єктний склад учасників справи та зміст позовних вимог, враховуючи неможливість задоволення в даному випадку реституційної вимоги, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Унала Умуткана, а саме скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 року у справі № 907/998/23 та відмови у задоволені позову ТОВ «АГРО-СВОБОДА» до відповідача ТОВ «СВОБОДА- АГРО» про визнання недійсними значних правочинів та повернення майна з незаконного володіння.

Таким чином, в ході здійснення апеляційного провадження у цій справі доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника обґрунтовані і є такими, що можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи усе вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 у справі № 907/998/23 в порядку статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з правилами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, п.п. 2 та 5 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, а також зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Частина 1 ст. 51 ГПК України покладає обов`язок на сторону сповістити третю особу, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи, обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Так, відповідач впродовж розгляду даної справи судом першої інстанцій вищевказаний обов`язок не виконав та не сповістив громадянина Туреччини ОСОБА_1 про наявність даного спору, не подала заяву про його залучення до участі у справі у якості третьої особи, а також не повідомив суд та позивача про відчуження техніки.

Тому саме ТОВ «Свобода-Агро» повинна нести ризики, пов`язані з незалученням громадянина Туреччини ОСОБА_1 до участі у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу громадянина Туреччини Унала Умуткана б/н від 28.12.2024 (вх. № 01-05/20/25 від 02.01.2025) задоволити частково.

2.Рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2024 у справі №907/998/23 скасувати, прийняти нове рішення, яким:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свобода-Агро» (90210, Закарпатська обл., Берегівський р-н, село Свобода, вулиця Миру, будинок 112, ) на користь громадянина Туреччини ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) 25 534, 00 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

4.Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2025.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак