ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1836/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопромікс" (62302, Харківська обл., м. Дергачі, вул. Сумський шлях, буд. 163Г)
про стягнення 22902,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопромікс", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 22902,00грн. суми невиконаного грошового зобов`язання з повернення суми передоплати. Позов обґрунтовано тим, що ТОВ "Екопромікс" має зобов`язання з повернення сум передоплати у загальному розмірі 22902,00. за Договором та рахунком на оплату від 09.10.2023 №359.

Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.05.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи.

Позивач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 30.05.2025 до електронного кабінету позивача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідач про розгляд даної справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 30.05.2025 рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу реєстрації відповідача, вказану в позовній заяві а також у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопромікс". Проте, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду 09.06.2025 із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/1836/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи секретарем судового засідання було здійснено відповідну телефонограму на відомі засоби зв`язку, повідомлені позивачем у позовній заяві та зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим телефонограму відповідачем не прийнято.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, судом було розміщено відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Матеріалами справи установлено, що 21.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопромікс» (далі - Відповідач) було укладено Договір №7003-ИЭС-ДЦ (далі - Договір), згідно з умовами якого, відповідач зобов`язувався поставити Товар пряму шліфмашину Makita GD 0602 (0,4кВт), а позивач оплатити 6618,00грн.

Відповідно до п. 1.1 Договору - Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар, зазначений в специфікації, а Покупець прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: 8467 (далі Товар), 2022-2023 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією. (т.с. 1, а.с. 5).

Згідно з п. 3. Договору - ціна на Товар, що поставляється, вказується в специфікації (п.1.1 цього Договору) та є незмінною протягом строку дії цього Договору окрім випадків, передбачених цим Договором та/або діючим законодавством України. (п. 3.1.). Сума цього Договору становить: 6618,00 грн. (шість тисяч шістсот вісімнадцять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20% 1103,00 грн. (одна тисяча сто три гривні 00 копійок). (п. 3.2). Вартість тари, упакування, маркування, Товару входить у суму Договору. (п. 3.3.). Сума цього Договору може бути змінена за взаємною згодою Сторін, що оформлюється підписанням додаткової угоди до цього Договору. (п. 3.4.). (т.с. 1, а.с. 6).

Відповідно до п. 4.1 Договору - розрахунки за Договором здійснюються у порядку 100% вартості Товару (партії Товару), що становить 6618,00 грн. (шість тисяч шістсот вісімнадцять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 20% 1103,00 грн. (одна тисяча сто три гривні 00 копійок), здійснюється у формі передоплати, на підставі рахунку, виставленого до оплати Постачальником на 30 (тридцять) календарний день. (т.с. 1, а.с. 8).

На виконання умов п. 4.1. позивач здійснив 100% передоплати, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.11.2023 №3225497 на суму 6618,00 грн. та призначенням платежу: "Передоплата за шліфмашину, дог№7003-ИЭС-ДЦ від 21.11.2023, рах.№ 428 від 22.11.2023 ПДВ 1103.00 ((3225497))". (т.с. 1, а.с. 17).

Згідно з п. 5.1. Договору встановлено строк поставки Товару, а саме протягом 30 календарних днів з дати здійснення Покупцем передоплати за Товар. (т.с. 1, а.с. 9)

Як стверджує позивач відповідач мав поставити Товар протягом 30 календарних днів з дати здійснення передоплати, тобто до 28.12.2023, проте в зазначений у договорі строк своє зобов`язання не виконав.

Поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом. (п. 5.3. Договору). Транспортні послуги по поставці Товару входять у ціну Товару. (п. 5.4. Договору). Товар вважається поставленим Покупцю з дати підписання Сторонами видаткових накладних (дата поставки Товару). (п. 5.5. Договору). (т.с. 1, а.с. 9).

Відповідно до п. 7.14. Договору - У випадку одержання передоплати Постачальником та не виконання своїх зобов`язань Постачальником по поставці Товару, передбачених цим Договором або у разі відмови Покупцем від поставки Товару з вини Постачальника, або у разі розірвання/закінчення строку дії цього Договору Постачальник зобов`язується повернути передоплату Покупцю по його першій письмовій вимозі протягом 10 (десяти) робочих днів з дня направлення письмової вимоги Покупцем. Сума, що підлягає поверненню, складається із суми основного боргу, отриманого як передоплата і відсотків за користування сумою передоплати у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період з дати здійснення попередньої оплати до дати повернення попередньої оплати за Товар. (т.с. 1, а.с. 11).

10.02.2025 позивач направив на адресу відповідача вимогу №345 від 07.02.2025, згідно з якою вимагав в семиденний строк з моменту отримання перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ Інтеренергосервіс 6618,00грн. Вищезазначену вимогу позивач направив цінним листом з описом вкладення до нього (відправка №403), але вказаний лист не був вручений адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання і повернувся на адресу позивача. (т.с. 1, а.с. 18).

Отже, на переконання позивача відповідач не повернув суму передоплати у розмірі 6618,00грн. за Договором №7003-ИЭС-ДЦ від 21.11.2023, чим порушило умови Договору та положення чинного законодавства України.

Також позивач зазначає про те, що між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб виникли договірні відносини (конклюдентні дії), стосовно поставки позивачу такого Товару: Круг вулканітовий 14А 40х40х10ГМ - 4шт.; Круг полірувальний фетровий 180х15х13 - 1шт.; Шкурка шліф. Р-100 54С - 8м.

Так, з боку відповідача був виставлений рахунок на оплату від 09.10.2023 №359 на загальну суму 16284,00грн., а позивач зі свого боку оплатив цей виставлений рахунок, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.10.2023 №3170863 на суму 16284,00грн. (т.с.1, а.с.19-20).

Позивач зазначає про те, що строк поставки Товару Сторони не оговорили, то у такому випадку слід використовувати аналогічні умови в аналогічних відносинах. Звичайним строком поставки Товару у таких відносинах є 30 календарних днів з дня здійснення передоплати, адже саме такий строк для поставки Товару обидва підприємства визначали при укладенні договору поставки від 21.11.2023 №7003-ИЭС- ДЦ.

Враховуючи зазначене, 10.02.2025 позивач направив на адресу відповідача вимогу від 07.02.2025 №346, згідно з якою вимагав на протязі семи календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму передоплати у розмірі 16284,00грн. Вищезазначену вимогу позивач направив на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення до нього (відправка №403), але вказаний лист не був вручений адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання і повернувся на адресу позивача. (т.с. 1, а.с. 21).

Отже, на переконання позивача, у відповідача існує обов`язок з повернення позивачу суми передоплати у розмірі 16284,00 грн. за рахунком №359 від 09.10.2023, та неповернення попередньої оплати в добровільному порядку є порушенням з боку відповідача своїх зобов`язань та положень чинного законодавства України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, виконанням відповідачем зобов`язання з передачі оплаченого товару, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд повернути суму попередньої оплати у розмірі 6618,00 грн. за Договором №700З-ИЭС-ДЦ від 21.11.2023 та 16284,00 грн. за рахунком на оплату №359 від 09.10.2023.

Стосовно повернення передоплати за Договором №700З-ИЭС-ДЦ від 21.11.2023.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

В статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 173 ГК України, зі змістом якої кореспондуються і приписи ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 21.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеренергосервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екопромікс» було укладено Договір №7003-ИЭС-ДЦ, згідно з умовами якого, відповідач зобов`язувався поставити Товар пряму шліфмашину Makita GD 0602 (0,4кВт), а позивач оплатити 6618,00грн. (т.с. 1, а.с. 6-16).

Матеріалами справи підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача передоплати за товар у загальному розмірі 6618,00 грн. на підставі виставленого рахунку №428 від 22.11.2023.2025 року.

Так, в матеріалах справи наявна платіжна інструкція від 28.11.2023 №3225497 на суму 6618,00 грн. та призначенням платежу: "Передоплата за шліфмашину, дог№7003-ИЭС-ДЦ від 21.11.2023, рах.№428 від 22.11.2023 ПДВ 1103.00 ((3225497))". (т.с. 1, а.с. 17).

Отже, вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 5.1. Договору встановлено строк поставки Товару, а саме протягом 30 календарних днів з дати здійснення Покупцем передоплати за Товар.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання п. 5.1. Договору позивач 28.11.2023 здійснив передоплату за товар (платіжна інструкція від 28.11.2023 №3225497).

Отже, відповідач мав поставити товар до 28.12.2023.

Доказів передачі товару на суму попередньої оплати суду не надано та в матеріалах справи такі відсутні.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2, ст. 530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відтак, не передання продавцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк, надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 7.14. Договору - У випадку одержання передоплати Постачальником та не виконання своїх зобов`язань Постачальником по поставці Товару, передбачених цим Договором або у разі відмови Покупцем від поставки Товару з вини Постачальника, або у разі розірвання/закінчення строку дії цього Договору Постачальник зобов`язується повернути передоплату Покупцю по його першій письмовій вимозі протягом 10 (десяти) робочих днів з дня направлення письмової вимоги Покупцем. Сума, що підлягає поверненню, складається із суми основного боргу, отриманого як передоплата і відсотків за користування сумою передоплати у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період з дати здійснення попередньої оплати до дати повернення попередньої оплати за Товар.

Як зазначалося судом вище, позивач пред`явив відповідачу вимогу про повернення суми попередньої оплати.

Так, позивач 07.02.2025 звернувся до відповідача із вимогою №345 про сплату 6618,00 грн., в якій просив повернути суму оплати у розмірі 6618,00 грн., оскільки товар не був переданий відповідачем позивачу. (т.с. 1, а.с. 18).

Доказів належного повернення відповідачем попередньої оплати суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивач заявив про повернення попередньої оплати, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 6618,00 грн. суми невиконаного грошового зобов`язання з повернення суми передоплати.

Щодо повернення передоплати за рахунком №359 від 09.10.2023.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо виставлення рахунку на оплату товару та його безпосередня оплата засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Суд встановив факт перерахування позивачем на рахунок відповідача попередньої оплати вартості товару в сумі 16284,00 грн, що підтверджується платіжними інструкцією №3170863 від 13.10.2023 на суму 16284,00 грн. з призначенням платежу: "Передоплата за інструмент абразивний, рахунок №359 від 09.10.2023р ПДВ 2714.00 ((3170863))". (т.с. 1, а.с.20)

Як вказує позивач, що не спростовано відповідачем, останнім у добровільному порядку взяті на себе зобов`язання з поставки обумовленого сторонами товару не виконано.

Доказів на підтвердження здійснення відповідачем поставки товару, оплаченого згідно рахунку №359 від 09.10.2023, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1, ст. 663 ЦК України - продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (ч.1) Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (ч. 2).

Позивач зазначає про те, що строк поставки Товару Сторони не узгодили. Отже у такому випадку слід використовувати аналогічні умови в аналогічних відносинах. Звичайним строком поставки Товару у таких відносинах є 30 календарних днів з дня здійснення передоплати, адже саме такий строк для поставки Товару обидва підприємства визначали при укладенні договору поставки від 21.11.2023 №7003-ИЭС- ДЦ. Отже, ТОВ «Екопромікс» було зобов`язане поставити Товар не пізніше 21.12.2023.

Згідно з частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 8 лютого 2019 у справі № 909/524/18.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 909/524/18 зазначено, що правова природа зазначених коштів внаслідок невиконання будь-якою стороною своїх зобов`язань за договором - не змінюється і залишається такою доти, поки сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми.

При цьому припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто, наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

В свою чергу суд зазначає, що волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Так, із обставин справи убачається, що 10.02.2025 позивач направив на адресу відповідача вимогу від 07.02.2025 №346, згідно з якою вимагав на протязі семи календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму передоплати у розмірі 16284,00грн. Вищезазначену вимогу позивач направив на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення до нього (відправка №403), але вказаний лист не був вручений адресату у зв`язку з закінченням терміну зберігання і повернувся на адресу позивача. (т.с. 1, а.с. 21).

Доказів повернення грошових коштів (передоплати) позивачу у сумі 16284,00 грн, як і належних та допустимих доказів здійснення поставки товару на зазначену суму, оформленої у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивач заявив про повернення попередньої оплати, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 16284,00 грн. суми невиконаного грошового зобов`язання з повернення суми передоплати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань щодо поставки оплаченого позивачем товару, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів поставки товару або повернення сплачених позивачем коштів відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 22902,00 грн боргу за непоставлений товар (попередньої оплати) підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на істотні та вагомі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності доказів окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопромікс" (62302, Харківська обл., м. Дергачі, вул. Сумський шлях, буд. 163Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20), ) - 22902,00 грн. суми невиконаного грошового зобов`язання з повернення суми передоплати. та 2422,40 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "29" липня 2025 р.

Суддя Є.М. Жиляєв