ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" серпня 2025 р. Справа № 907/129/25

Головуючий (суддя-доповідач) Західного апеляційного господарського суду Якімець Г.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Малого приватного підприємства Юрісен, б/н від 30 червня 2025 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2025 року (повний текст підписано 08.05.2025), суддя Худенко А.А.

у справі №907/129/25

за позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача Малого приватного підприємства Юрісен, м. Ужгород

про стягнення 237 813,18 грн

встановив:

03 липня 2025 року до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Малого приватного підприємства Юрісен на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2025 року у справі №907/129/25.

В апеляційній скарзі апелянт просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення, з огляду на поважність причини його пропуску. Зокрема, зазначає, що про існування рішення апелянт дізнався лише 13 червня 2025 року після підписання акту звірки взаєморозрахунків з позивачем, а копію рішення отримав 23 червня 2025 року після ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи в суді першої інстанції (стверджується відповідним написом і підписом цього представника на заяві про ознайомлення з матеріалами справи). Відтак, посилаючись на положення ч.2 ст.256 ГПК України, вважає наведене поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення.

З метою об`єктивного та всебічного розгляду питання щодо наявності/відсутності підстав для відкриття апеляційного провадження у справі, апеляційний суд листом від 08 липня 2025 року витребував матеріали справи з Господарського суду Закарпатської області, які надійшли до Західного апеляційного господарського суду 16 липня 2025 року (супровідний лист №01-16/214/25 від 09 липня 2025 року).

10 липня 2025 року на адресу суду від скаржника надійшла заява (б/н від 10 липня 2025 року), в якій останній зазначає, що представник відповідача звернувся до АТ «Укрпошта» з адвокатським запитом від 24.06.2025 №23, яким просив надати інформацію про те, чи повідомлявся і яким чином відповідач у відповідності до вимог п.73 «Правил надання послуг поштового зв`язку» про надходження на його адресу реєстрованих (рекомендованих) поштових відправлень з штрихкодовими ідентифікаторами №860, №011 та №100, якими суд першої інстанції скеровував відповідачу повідомлення і судові рішення у справі №907/129/25 (повернуті поштові конверти з такими штрихкодовими ідентифікаторами містяться в матеріалах справи), а також надати належні докази такого повідомлення, якщо воно мало місце. Також, апелянт вказує, що зі змісту остаточної відповіді АТ «Укрпошта» від 09.07.2025 на такий адвокатський запит слідує, що відповідача фактично не було повідомлено про надходження від суду на його адресу зазначених вище поштових відправлень та вважає, що відповідь АТ «Укрпошта» від 09.07.2025 є належним і достатнім доказом на підтвердження необізнаності відповідача про наявність судової справи №907/129/25 і прийнятого у ній рішення, та зумовлює наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху, зокрема з огляду на неповажність зазначених скаржником причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Проаналізувавши матеріали апеляційної скарги, судом встановлено, що апелянтом пропущено 20-тиденний термін на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, оскільки, рішення Господарського суду Закарпатської області у справі №907/129/25 ухвалене судом 08 травня 2025 року, повний текст рішення підписано 08 травня 2025 року, а апеляційна скарга сформована в системі Електронний суд - 30 червня 2025 року, в той час як останнім днем строку на подання апеляційної скарги було 28 травня 2025 року.

З огляду на наведене, апелянтом пропущено встановлений законом 20-тиденний термін на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу (ч.3 ст.256 ГПК України).

В апеляційній скарзі апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що відповідач не був повідомлений про судове засідання у цій справі і не отримав жодних документів по ній, оскільки вся поштова кореспонденція повернута на адресу суду з відмітками за закінченням встановленого терміну зберігання, а дізнався про таке 13 червня 2025 року після підписання акту звірки взаєморозрахунків з позивачем, а копію рішення отримав 23 червня 2025 року після ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі №907/129/25, призначено підготовче засідання на 11 березня 2025 року на 15:30 год. Вказана ухвала надіслана сторонам у справі, в тому числі і відповідачу (МПП Юрісен) 11 лютого 2025 року (арк. справи 67), при цьому, до суду повернувся поштовий конверт з довідкою Укрпошти (причини повернення «за закінченням терміну зберігання»).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2025 року відкладено підготовче засідання на 09 квітня 2025 року на 15:30 год. Вказана ухвала надіслана сторонам у справі, в тому числі і відповідачу (МПП Юрісен) 12 березня 2025 року (арк. справи 76), при цьому, до суду повернувся поштовий конверт з довідкою Укрпошти (причини повернення «за закінченням терміну зберігання»).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09 квітня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу на 08 травня 2025 року на 14:40 год. Вказана ухвала надіслана сторонам у справі, в тому числі і відповідачу (МПП Юрісен) 12 квітня 2025 року (арк. справи 91), при цьому, до суду повернувся поштовий конверт з довідкою Укрпошти (причини повернення «за закінченням терміну зберігання»).

Ухвали надіслані судом на юридичну адресу відповідача 88000, м. Ужгород, вул. Орлина, 13. Вказана адреса також зазначена і самим скаржником на першому аркуші апеляційної скарги.

08 травня 2025 року Господарським судом Закарпатської області прийнято рішення у справі №907/129/25.

Вказане рішення надіслано сторонам, в тому числі і відповідачу (МПП Юрісен) на юридичну адресу (88000, м. Ужгород, вул. Орлина, 13) 12 травня 2025 року (арк. справи 108), при цьому, 28 травня 2025 року до суду повернувся поштовий конверт з довідкою Укрпошти (причини повернення «за закінченням терміну зберігання»).

За змістом п.116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (п.117 вказаних вище Правил).

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто на адресу вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. При цьому, сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23, від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23).

Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 07.09.2022 № 910/10569/21, від 19.12.2022 № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 № 910/2654/22, від 06.06.2023 № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).

Отже, суд першої інстанції, надіславши на юридичну адресу відповідача копію оскаржуваного рішення, належним чином вжив усіх процесуальних засобів для повідомлення відповідача про його зміст. Неотримання відповідачем копії оскаржуваного рішення, надісланого за належною адресою, залежало виключно від суб`єктивної поведінки останнього.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав рішення суду за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з їх неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Разом з тим, відповідно до статті 2 ЗУ «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2025 року у справі №907/129/25 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 09 травня 2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127183366), відтак, скаржник міг ознайомитися з повним текстом цього рішення.

Саме лише посилання скаржника на ознайомлення з повним текстом оскаржуваного рішення лише 23 червня 2025 року, за встановлених судом обставин щодо надіслання судом першої інстанції оскаржуваного рішення ще 12 травня 2025 року на юридичну адресу відповідача, суд не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 08 травня 2025 року. Слід зазначити, що скаржником не подано доказів, які б підтверджували об`єктивні обставини щодо неможливості отримання поштової кореспонденції за юридичною адресою відповідача останній суду не надав.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України»).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 року у справі №7/74 зазначає, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України, повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк.

Враховуючи все наведене вище, на думку суду, зазначені в апеляційній скарзі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, є неповажними, з огляду на встановлені судом вище обставини, при цьому, будь-яких інших причин пропуску строку апелянт у скарзі не зазначив.

Крім цього, відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку та електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

Частиною 6 ст.6 ГПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Судом встановлено, що апелянт Мале приватне підприємство Юрісен () не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, що підтверджується відповіддю №13260332 про відсутність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС від 04 серпня 2025 року.

Частиною 2 ст.260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Згідно з ч.2 ст.174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.6 ГПК України, Мале приватне підприємство Юрісен зобов`язане зареєструвати електронний кабінет.

Відповідно до ч.3 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху та надання апелянту строку (10 днів з дня отримання цієї ухвали) на усунення недоліків апеляційної скарги та подання суду: письмових пояснень із зазначенням інших підстав для поновлення строку із долученням на їх підтвердження відповідних доказів та зареєструвати електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

У випадку неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, настають правові наслідки, передбачені ч.4 ст.260 ГПК України (відмова у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу).

Слід зазначити, що з 14 липня 2025 року по 01 серпня 2025 року (включно) головуючий суддя Якімець Г.Г. перебувала у відпустці, відтак, датою винесення цієї ухвали є 04 серпня 2025 року.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст.6, 119, 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

1.Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Юрісен на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08 травня 2025 року у справі №907/129/25 залишити без руху.

2.Встановити апелянту строк (10 днів з дня отримання цієї ухвали) на усунення недоліків апеляційної скарги та подати суду: письмові пояснення із зазначенням інших підстав для поновлення строку із долученням на їх підтвердження відповідних доказів та зареєструвати електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

3.Копію ухвали суду надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.