ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3143/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Бойко О.Н.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
до Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China)
про стягнення 15 921,00 доларів США
за участю представників :

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василевський Віктор Якович звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення з Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China) суми заборгованості за Контрактом № 1303/2024 від 13 березня 2024 року в розмірі 15 921,00 доларів США, що еквівалентно 657 164,74 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3143/24. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 лютого 2025 року об 11:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 Підготовче засідання у справі № 922/3143/24 призначено на 02.06.2025 об 11:00.

Крім того, враховуючи необхідність звернення до компетентного органу Китайської народної республіки для належного повідомлення Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China) про розгляд справи № 922/3143/24, судом зобов`язано Фізичну особу-підприємця Василевського Віктора Яковича у строк до 01 жовтня 2024 подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову: ухвали Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 про поновлення провадження у справі, судового доручення про вручення документів та підтвердження про вручення. Після отримання від позивача вказаних документів вирішено питання про звернення до компетентного органу Китайської народної республіки з приводу вручення документів Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China).Провадження по справі № 922/3143/24 зупинено.

14 березня 2025 року ФОП Василевським В.Я., на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області у справі № 922/3143/24, було подано до суду супровідний лист із належним чином (нотаріально) засвідченим перекладом на англійську мову документів у даній справі.

Супровідним листом від 18.03.2025 суд направив пакет документів у справі до Міністерства юстиції України, з метою подальшого звернення до компетентного органу Китаю із судовим дорученням про вручення Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China) процесуальних та судових документів.

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року провадження у справі поновлено.

Представник позивача в призначене на 02.06.2025 підготовче засідання не з`явився, про дату час та мцсце судового засідання був належним чином повідомлений ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2025,26.02.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (вх.№5151 від 26.02.2025).

Правом на участь представника в підготовчому засіданні 02.06.2025 відповідач не скористався, відзиву на позов не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином у відповідності до Договору між Україною та Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (підписаний у Пекіні 31.10.1992 р; ратифіковано Постановою ВР №2996-XII (2999-12) від 05.02.1993.; набрав чинності 19.01.1994).

Відповідно до статті 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Отже, враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі №922/3143/24 та призначення справи до судового розгляду по суті.

При цьому суд зазначає, що ані норми чинного процесуального законодавства України, ані приписи міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання у справі шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення документів нерезиденту України, та, у зв`язку з цим, зупинення щоразу провадження у справі, що, у свою чергу, призводить до порушення розумного строку розгляду справи (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №910/6880/17).

В судове засідання 28.07.2025 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом надіслання ухвали суду від 02.06.2025 за їх юридичними адресами.

При цьому, суд зазначає, що позивач надсилав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (вх.№5151 від 26.02.2025).

Враховуючи те, що неявка сторін в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, явка сторін в судове засідання обов`зковою не визнавалась, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/2062/23 за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13.03.2024 р. між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) укладено контракт №1303/2024 (надалі по тексту - Контракт), за яким продавець постачає (продає), а покупець купує товар. Характеристики вказуються у додатках (специфікаціях) на кожну поставку.

Відповідно до п.1.2 Контракту продавець зобов`язується передати товар у власність покупцю в асортименті, кількості та строках, погоджених у додатках (специфікаціях) на товар, а покупець зобов`язується купити цей товар та сплатити його вартість (ціну) за період, зазначений у Контракті.

Відповідно до п.2.1 Контракту ціпи за товар, що продається за цим Контрактом, зазначені у додатках (специфікаціях) до цього Контракту та встановлюються в доларах США на умовах FOB - Shanghai (Incoterms - 2010), якщо інше не обумовлено у додатках (специфікаціях).

Відповідно до п.3.1 постачання товару здійснюється згідно замовлення покупця. Підтвердженням замовлення та поставки товару с узгоджений продавцем та покупцем додаток (специфікація).

Відповідно до п.3.2 Контракту продавець постачає покупцеві товари, що продаються за цим Контрактом па умовах FOB - Shanghai, якщо інше не зазначено у додатку (специфікації"). Термін постачання товару - 60 календарних днів з моменту перерахування покупцем передоплати.

Продавець повинен підтвердити замовлення, повідомити про ціни, кількість та можливий день поставки протягом 5 робочих днів після отримання запиту від покупця. Після підтвердження замовлення протягом 2 банківських днів від дати отримання додатку (специфікації"), покупець сплачує продавцю передоплату. Після того, як продавець отримує вказану суму від покупця, продавець виготовляє та відвантажує товар.

Відповідно до п.4.2 цього Контракту оплат провадиться банківським переказом за реквізитами, зазначеними у цьому Контракті.

Відповідно до п.4.1 Контракту платежі, за товар, що поставляється за цим Контрактом, здійснюються в доларах США (USA), шляхом перерахування валюти банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця у наступному порядку, а саме: 100% від вартості партії товару передоплата на підставі додатку (специфікації"). Для поставки окремої партії товару сторонами, у додатку (специфікації), може бути узгоджена інша форма сплати.

Відповідно до п.9.7 Контракту додатки (специфікації) до відвантажень за цим Контрактом можуть містити інші умови та строки постачання.

Контракт підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

Згідно специфікації №1 від 15.03.2024р. до Контракту покупець та продавець погодили товар, його ціпу та строк оплати, а саме: термоклей у штифтах, у кількості 4 500 кг, на суму 10 980,00 доларів США; строк оплати - 30% передоплата, 70% оплата перед відвантаженням.

Покупець взяті на себе зобов`язання за Контрактом виконав і оплатив за товар, згідно Контракту та специфікації №1 від 15.03.2024р. до Контракту:

30% передоплати у розмірі 3 294,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №90 від 19.03.2024р.;

70% передоплати у розмірі 7 686,00 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №94 від 16.04.2024р.

З огляду на умови п.3.2 Контракту, строк поставки товару встановлений по 19.05.2024р. включно.

Відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару за Контрактом станом на дату подання даної позовної заяви не виконав.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за Контрактом, станом на дату подачі даної позовної заяви, складає 10 980,00 доларів США.

На думку позивача такі обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересіві і є підставою для їх захисту у судовому порядку , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача суми 15 921,00 доларів США.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

При прийнятті до розгляду позовної заяви, судом встановлено, що відповідач по справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd. є: Nanhui Road, Industrial Zone, Hcshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China).

За змістом п. 1 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Особливий порядок надання правової допомоги встановлено Договором між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (підписаний у Пекіні 31 жовтня 1992 року; ратифіковано Постановою ВР №2996-XII (2999-12) від 05.02.1993.; набрав чинності 19.01.1994), учасниками якої є Україна та Китайська Народна Республіка (далі по тексту договір), за умовами якого Договірні Сторони, з метою здійснення співробітництва в галузі правових відносин на основі поваги суверенітету і взаємності, вирішили надавати одна одній правову допомогу у цивільних та кримінальних справах.

Ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що спори, які виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

За приписами ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 п. 1 Роз`яснень Президії ВГС України від 31.05.2002 № 04-5/ 608 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» «відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності в процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

За змістом ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у разі, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Згідно ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом, зокрема, в інших випадках, визначених законами України.

Відповідно до ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Суд також враховує також те, що згідно пункту 10.3 Контракту № SY2102 від 09 грудня 2021 року в редакції Додаткової угоди № 1 від 02 травня 2022 року сторони погодили наступну договірну підсудність: усі спори та розбіжності, які можуть вникнути в процесі виконання зобов`язань за цим Контрактом або у зв`язку з ним, що неможливо вирішити дружнім шляхом, повинні розглядатися в Господарському суді Харківської області України. В процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватися право України.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз наведених норм права свідчить, що договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, укладаючи та підписуючи контракт від 13.03.2024 №1303/2024 сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, що є належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених контрактом кореспондуючих прав і обов`язків сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов контракту.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджено, що позивач (покупець) взяті на себе зобов`язання за контрактом виконав достроково і оплатив у відповідності до контракту та додатків 100% передоплату у розмірі 10 980,00 доларів США згідно платіжної інструкції 3 90 від 19.03.2024 на суму 3 294,00 доларів США та платіжної інструкції №94 від 16.04.2024 на суму 7 686,00 доларів США.

В силу приписів статті 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Тобто, двосторонній характер господарських відносин між сторонами зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар, і водночас, набуває законного права вимагати його оплати, а покупець, зі свого боку, набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату у погоджений строк.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наведеної вище норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі (контракті).

Згідно частини 2 статті 189 ГК України ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 у справі №916/2403/18 зазначив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Однак відповідач взяті на себе зобов`язання з постачання товару не виконав, доказів поставки товару до суду не надав, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми отриманої передоплати, на яку не було здійснено поставку товару.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п. 3 ч. 1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до статей 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.6.2 Контракту за несвоєчасне постачання товару відповідно до умов контракту продавець сплачує покупцеві штраф у розмірі 45% від суми не поставленого товару.

Перевіривши правильність нарахування штрафу, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4 941,00 доларів США штрафу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України і умови укладеного сторонами контракту, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона повинна подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як зазначено в позовній заяві, орієнтовно позивач очікував понести судові витрати у зв`язку із розглядом справи у сумі 1000,00 доларів США (аналіз судової практики, складання позову та підготовка доказів, виїзд та представлення інтересів у суді, переклад текстів, тощо).

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В той же час до матеріалів справи позивачем не було додано детального розрахунку заявлених до стягнення судових витрат та будь-яких доказів на підтвердження дійсного розміру понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи, тому суд не вбачає підстав для покладення таких витрат на відповідача.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 9857,47 грн., в той же час позивач є інвалідом II групи, що підтверджується пенсійним посвідченням від 30.10.2019 № 716129, тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича - задовольнити повністю.

Стягнути з Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China) на користь Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму заборгованості за Контрактом № 1303/2024 від 13 березня 2024 року в розмірі 15 921,00 доларів США, що еквівалентно 657 164,74 грн. ( з яких: 10 980,00 доларів США, що еквівалентно 453 217,06 грн. - сума попередньої оплати, 4 941,00 доларів США, що еквівалентно 203 947, 68 грн. - штраф).

Стягнути з Zhejiang Good Adhesive Co., Ltd (місцезнаходження: Nanhui Road, Industrial Zone, Heshan Town, Tongxiang City, Jiaxing City, Zhejiang Province, China) на користь Державного бюджету (Отримувач коштів: ГУК Харків обл/м Хар Шевченк/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37874947, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA3020653, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 9857,47 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "28" липня 2025 р.

Суддя В.В. Рильова

Справа №922/3143/24