РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2025Справа №910/6423/25

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати"

до Приватного акціонерного товариства"Електроград"

про стягнення заборгованості у розмірі 517 605,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Електроград" про стягнення заборгованості у розмірі 517 605,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" вказує, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором поставки №2023/06-01 від 16.06.2023 було поставлено Приватному акціонерному товариству "Електроград" згідно видаткової накладної №39 від 15.08.2023 товар на суму 1 050 720,00 грн, в той час як відповідачем було оплачено цей товар частково та з простроченням - у сумі 775 000,00 грн, у зв`язку з чим у останнього виник борг перед позивачем у розмірі 275 720,00 грн.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором поставки №2023/06-01 від 16.06.2023, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Електроград" штрафу у розмірі 38 550,40 грн та пені у розмірі 203 334,68 грн, нарахованої за період з 15.09.2023 по 08.05.2025

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 відкрито провадження у справі №910/6423/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 про відкриття провадження у справі №910/6423/25 була доставлена до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства "Електроград" 26.05.2025 о 19 год. 59 хв., про що судом було отримано інформацію 27.05.2025 о 09 год. 57 хв.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставляння копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставляння.

Таким чином, ухвала суду від 26.05.2025 вручена відповідачу 27.05.2025.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 у справі №910/6423/25 встановлено Приватному акціонерному товариству "Електроград" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом двадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Приватне акціонерне товариство "Електроград" вправі було подати відзив на позов у строк до 16.06.2025 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

17.07.2025 відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Частиною 7 статті 252 Господарського-процесуального кодексу України передбачено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Статтею 113 Господарського-процесуального кодексу України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Як встановлено судом, відповідач мав подати відзив до 16.06.2025 включно, а отже Приватним акціонерним товариством "Електроград" було прострочено встановлений законом строк на подання відповідного клопотання.

Водночас відповідачем не заявлялось в порядку статті 119 Господарського-процесуального кодексу України клопотань про поновлення строку на подання клопотання про розгляд справи №910/6423/25 в судовому засіданні.

За приписами статті 118 Господарського-процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись наведеними нормами господарського процесуального закону, суд залишає клопотання Приватного акціонерного товариства "Електроград" про розгляд справи №910/6423/25 в судовому засіданні без розгляду.

Відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

16.06.2023 між Приватним акціонерним товариством "Електроград" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" (постачальник) укладено Договір поставки № 2023/06-01 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, постачати партіями (передати у власність) покупцеві товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному Договорі, прийняти та оплатити товар.

Кожна партія товару визначається окремою Специфікацією на таку партію, в якій зазначається ціна, кількість, асортимент, строки поставки даної партії товару. Відповідна специфікація підписується уповноваженими представниками та скріплюється печатками сторін, додається до цього Договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).

У пункті 2.2 Договору вказано, що вартість упаковки, маркування включається у ціну товару.

За умовами пункту 3.3 Договору порядок розрахунку за кожну партію товару, що постачається за відповідною Специфікацією, погоджується та визначається сторонами у відповідній Специфікації на кожну окрему партію товару.

У пункті 4.1 Договору сторонами погоджено, що товар, що є предметом цього Договору, постачається партіями згідно відповідної Специфікації, та в термін і на умовах, визначених у відповідній Специфікації, на кожну партію товару. Постачальник має право дострокової поставки товару за умови отримання від покупця згоди на дострокову поставку.

Згідно п. 4.2 Договору датою поставки партії товару вважається дата передачі такого товару постачальником покупцю за товаротранспортною та/або видатковою накладною.

У пункті 4.3 Договору вказано, що право власності на партію товару та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження такого товару до покупця переходить з дати передачі товару від постачальника покупцю за товаротранспортною та/або видатковою накладною постачальника.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків оплати товару, визначених цим Договором та Сертифікаціями, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, оплату якої прострочено, за кожен день прострочення. Оплата пені здійснюється за весь період прострочення оплати. Якщо прострочення оплати перевищує 30 календарних днів, покупець додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від суми невиконаних зобов`язань.

У пункті 10.1 Договору зафіксовано, що цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами діє до 31 грудня 2023 року, але у будь якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань сторонами за всіма підписаними сторонами Специфікаціями.

10.08.2023 сторонами було складено Специфікацію №2 (Додаток №2 до Договору), за умовами якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" зобов`язалось поставити Приватному акціонерному товариству "Електроград" вакуумні вимикачі (ВРС-10-25/1000 У2) в кількості 11 штук за ціною 79 600,00 грн/шт. без ПДВ, загальною вартістю 1 050 720,00 грн з ПДВ.

Також у Специфікації №2 сторонами було погоджено порядок оплати: оплата здійснюється покупцем у гривнях, на поточний рахунок постачальника, на підставі рахунку останнього у наступному порядку: - 100% вартості товару згідно Специфікації даного Додатку №2 до Договору поставки протягом 30 календарних днів з дати його відвантаження.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" про порушення Приватним акціонерним товариством "Електроград" свого зобов`язання з оплати товару у визначений Договором строк, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу у розмірі 275 720,00 грн, штрафу у розмірі 38 550,40 грн та пені у розмірі 203 334,68 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із наявної в матеріалах справи видаткової накладної №39 від 15.08.2023, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" було поставлено Приватному акціонерному товариству "Електроград" вакуумні вимикачі (ВРС-10-25/1000 У2) в кількості 11 штук за ціною 79 600,00 грн/шт. без ПДВ, загальною вартістю 1 050 720,00 грн з ПДВ.

Вказана видаткова накладна підписана представниками сторін та скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати", в той час як відповідач не скористався своїм правом на спростування здійснення позивачем поставки спірної партії товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується поставка позивачем відповідачу згідно Договору товару на суму 1 050 720,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами пункту 3.3 Договору порядок розрахунку за кожну партію товару, що постачається за відповідною Специфікацією, погоджується та визначається сторонами у відповідній Специфікації на кожну окрему партію товару.

У Специфікації №2 сторони погодили, що покупець повинен оплатити 100% вартості товару протягом 30 календарних днів з дати його відвантаження.

У пункті 4.3 Договору вказано, що право власності на партію товару та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження такого товару до покупця переходить з дати передачі товару від постачальника покупцю за товаротранспортною та/або видатковою накладною постачальника.

Таким чином, за умовами Договору перебіг строку оплати товару починає свій перебіг із дати видаткової накладної №39 від 15.08.2023.

За приписами 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, 30 денний строк почав свій перебіг з 16.08.2023 (наступний календарний день після дати поставки товару) і закінчився 14.09.2023 (останній день строку).

Відтак Приватне акціонерне товариство "Електроград" повинне було оплатити поставлений йому за видатковою накладною №39 від 15.08.2023 товар до 14.09.2023 включно.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач стверджує, а у суду відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у таких твердженнях, що Приватне акціонерне товариство "Електроград" оплатило товар частково та з простроченням, а саме:

- 13.10.2023 - 500 000,00 грн;

- 21.11.2023 - 50 000,00 грн;

- 12.12.2023 - 30 000,00 грн;

- 19.01.2023 - 15 000,00 грн;

- 23.01.2024 - 30 000,00 грн;

- 09.02.2024 - 10 000,00 грн;

- 31.05.2024 - 10 000,00 грн;

- 21.06.2024 - 10 000,00 грн;

- 26.07.2024 - 20 000,00 грн;

- 28.08.2024 - 10 000,00 грн;

- 04.09.2024 - 20 000,00 грн;

- 01.10.2024 - 20 000,00 грн;

- 29.11.2024 - 20 000,00 грн;

- 04.12.2024 - 20 000,00 грн;

- 22.01.2025 - 10 000,00 грн.

Таким чином, всього за період з 13.10.2023 по 08.05.2025 відповідачем було сплачено позивачу кошти у розмірі 775 000,00 грн.

Доказів сплати іншої частини вартості товару, що був поставлений відповідачем за видатковою накладною №39 від 15.08.2023, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на приписи ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що наявність та розмір боргу Приватного акціонерного товариства "Електроград" у розмірі 275 720,00 грн (1 050 720,00 грн вартості поставленого позивачем товару - 775 000,00 грн сплачених відповідачем коштів) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем було прострочено виконання своїх грошових зобов`язань з оплати поставленого позивачем за Договором товару, у зв`язку з чим позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" про стягнення боргу у розмірі 275 720,00 грн підлягає задоволенню.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Електроград" штрафу у розмірі 38 550,40 грн та пені у розмірі 203 334,68 грн, нарахованої за період з 15.09.2023 по 08.05.2025

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і вона вважається такою, що прострочила (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Приватне акціонерне товариство "Електроград" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення її від відповідальності за порушення зобов`язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків оплати товару, визначених цим Договором та Сертифікаціями, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, оплату якої прострочено, за кожен день прострочення. Оплата пені здійснюється за весь період прострочення оплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 вказала, що якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, установлений договором.

З пункту 7.2 Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ), порядок нарахування пені (від суми, оплату якої прострочено, за кожен день прострочення) та строк нарахування пені строк (за весь період прострочення оплати), а відтак нарахування пені не обмежується піврічним строком.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування - з 15.09.2023 по 08.05.2025 та з урахуванням дат часткової сплати боргу, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з Приватного акціонерного товариства "Енергоград" пені у розмірі 203 334,68 грн.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору також передбачено, що якщо прострочення оплати перевищує 30 календарних днів, покупець додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від суми невиконаних зобов`язань.

Зважаючи, що прострочення оплати товару в частині суми у розмірі 550 720,00 грн тривало більше 30 календарних днів, суд дійшов висновку про правомірність нарахування та стягнення з відповідача штрафу у розмір 38 550,04 грн (550 720,00 грн х 0,07).

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" підлягають задоволенню повністю, а з Приватного акціонерного товариства "Енергоград" підлягають стягненню борг у розмірі 275 720,00 грн, пеня у розмірі 203 334,68 грн та штраф (7%) у розмірі 38 550,40 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Енергоград" (01014, м. Київ, вул. Соловцова Миколи, буд.2, офіс 38; ідентифікаційний код 30734728) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненські високовольтні апарати" (03124, м. Київ, б. Гавела Вацлава, буд. 4, корпус 1, кімната 501; ідентифікаційний код 44894663) борг у розмірі 275 720 (двісті сімдесят п`ять тисяч сімсот двадцять ) грн 00 коп., штраф у розмірі 38 550 (тридцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп., пеню у розмірі 203 334 (двісті три тисячі триста тридцять чотири) грн 68 коп. та судовий збір у розмірі 7 764 (сім тисяч сімсот шістдесят чотири ) грн 08 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 25.07.2025.

Суддя Р.В. Бойко