ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 Справа № 914/1801/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Терешкевич Андрія Богдановича, м. Новий Розділ, Стрийський р-н, Львівська обл.

про: стягнення коштів

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Полюхович Х.М.

Від учасників справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області через систему "Електронний суд" подано позовну Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд", м. Київ до відповідача Фізичної особи-підприємця Терешкевич Андрія Богдановича, м. Новий Розділ, Стрийський р-н, Львівська обл. про стягнення коштів у розмірі 250 176,00грн.

Також позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 3752,64грн., та повідомляє, що поніс додаткові витрати, пов"язані із наданням професійної правничої допомоги в сумі 11 000,00грн., докази яких додані до позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 10.07.2025 року о 09:40 год.

Ухвалою суду від 10.07.2025 року відкладено судове засідання на 31.07.2025 року на 11:45 год.

14.07.2025 року через систему "Електронний суд" представником позивача подано клопотання за вх.№18631/25 про участь у судовому засіданні 31.07.2025 року на 11год. 45хв. представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою ЄСІТС, яке ухвалою суду від 14.07.2025 року задоволено.

В судове засідання 31.07.2025 року учасники справи не з`явилися.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

Відповідач своїм процесуальним правом на подачу заяв процесуального характеру не скористався, відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвали суду надіслані учасникам справи до наявних електронних кабінетів, відтак вони належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується довідками до доставку електронних листів, які знаходяться в матеріалах справи. Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Правова позиція позивача.

25 жовтня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд" помилково сплачено на платіжні реквізити Фізичної особи- підприємця Терешкевич Андрія Богдановича грошові кошти в розмірі 250 176,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №373 від 25.10.2024року. Позивач стверджує, що між ним та Відповідачем відсутні договірні відносини, жоден правочин не укладався, рахунок №399 від 25.10.2024 року на адресу Позивача не надходив.

Відтак, просить на підставі ст.1212 ЦК України стягнути з Фізичної особи-підприємця Терешкевич Андрія Богдановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд" грошові кошти в розмірі 250 176,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати , які складаються із суми сплаченого судового збору у сумі 3752,64грн. та витрат на оплату послуг адвоката у сумі 11 000,00грн.

Правова позиція відповідача.

Відзиву відповідачем не подано, станом на час розгляду справи жодних процесуальних документів від відповідача та його уповноваженого представника не надходило. Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Обставини, встановлені судом.

25 жовтня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд" помилково сплачено на платіжні реквізити Фізичної особи- підприємця Терешкевич Андрія Богдановича грошові кошти в розмірі 250 176,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №373 від 25.10.2024року, якою було сплачено суму коштів 250 176,00 грн. з призначенням платежу «оплата за кондиціонери згідно рахунку № 399 від 25.10.2024р., в т. ч. ПДВ 20% 41696.00 грн.», копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Позивач стверджує, що між ним та Відповідачем відсутні договірні відносини, жоден правочин не укладався, рахунок №399 від 25.10.2024 року на адресу Позивача не надходив.

Позивачем 06.03.2025 року на адресу відповідача надіслано лист-вимогу №05-03/3 від 05.03.2025 року про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 250 176,00грн., яка відповідачем залишена без відповіді та реагування.

Відповідно до матеріалів справи, вищезазначений лист був відправлений засобами Укрпошти цінним листом з описом вкладення №664, копія опису, чеку та квитанції додано до матеріалів позовної заяви.

Лист не був вручений Відповідачу та був повернутий на зберігання відправнику згідно відомостей трекінгу листа веб-сайту Укрпошта, трекінг листа 664 з офіційного веб-сайту додано.

Станом на час слухання справи грошові кошти Позивачу не повернуті, в матеріалах справи такі докази відсутні, відтак позивач просить стягнути з відповідача грошову кошти у сумі 250 176,00 грн.

Норми права та мотиви суду.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №753/20633/15-ц.

Позиція позивача базується на відсутності договірних правовідносин з відповідачем, а відтак, безпідставності перерахованих коштів. Відповідач доказів зворотнього суду не надав.

Так, судом встановлено, що згідно доданої до позовної заяви платіжної інструкції №373 від 25.10.2024 року на суму 250 176,00 грн., позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд" було перераховано на рахунок відповідача - Фізичної особи-підприємця Терешкевич Андрія Богдановича № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «СЕНС БАНК» кошти в загальній сумі 250 176,00грн. (копія платіжної інструкції знаходиться в матеріалах справи) із призначенням платежу: "оплата за кондиціонери згідно рахунку №399 від 25.10.2024 року, в тому числі ПДВ 20% 41696,00грн."

Позивач стверджує, що ним та відповідачем жодних договорів не укладалось і таких не існує, жодних рахунків позивач від відповідача не отримував, у тому числі вказаного у призначенні платежу та зобов`язання щодо зазначених коштів між останніми не виникали, а тому кошти в сумі 250 176,00 грн були сплачені та призначення платежу вказано позивачем помилково, що свідчить про безпідставність набуття останніх відповідачем.

Позивачем 06.03.2025 року на адресу відповідача надіслано лист-вимогу №05-03/3 від 05.03.2025 року про повернення помилково перерахованих коштів в сумі 250 176,00грн., яка відповідачем залишена без відповіді та реагування.

Разом з тим, відповідач будучи обізнаним про поданий до нього позивачем позов про стягнення коштів отриманих без достатньої правової підстави, доказів того, що грошові кошти в сумі 250 176, 00 грн. були отримані ним від позивача на відповідній правовій підставі (на виконання умов договору, рішення суду, відповідно до закону, тощо) суду не надав.

Матеріали справи також не містять листування між позивачем, відповідачем щодо сплати позивачем за будь-яку третю особу в рахунок погашення боргів чи на умовах уступки права вимоги або переведення боргу, тощо.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 522/22023/16-ц).

Відповідно до частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Проте відповідач під час розгляду справи не скористався всіма процесуальними можливостями щодо доведення інших обставин справи, крім тих, які встановлені судом.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у постанові від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17 вказав, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Проте відповідач під час розгляду справи не скористався всіма процесуальними можливостями щодо доведення інших обставин справи, крім тих, які встановлені судом.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем будь-яких доказів наявності між сторонами договірних правовідносин не надано, обставин стосовно наявності правової підстави для перерахування спірних коштів не доведено, а тому грошові кошти, сплачені позивачем, мають бути йому повернуті як безпідставно набуті відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір стягується з відповідача у розмірі 3752,64грн.

Щодо стягнення витрат на професійну допомогу, які заявлені позивачем суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Стаття 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" надає перелік видів адвокатської діяльності.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з відповідача, оскільки цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Представник позивача зазначає у поданій позовній заяві, що ним надано правничу допомогу у розмірі 11 000,00грн., що підтверджується Договором №44 про надання правової допомоги від 22.04.2025р., рахунком №1/44 від 22.04.2025 року, платіжною інструкцією №89 від 29.04.2025 року на суму 11 000,00грн., яку просить стягнути з відповідача. Також представником позивача додано до матеріалів позовної заяви ордер Серія АІ №1900092 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 7525/10.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

22.04.2025 року між адвокатом Бондар Андрієм Вікторовичем та ТзОВ «ВЕСТ СМАРТ БУД» (Клієнт) укладено договір № 44 про надання правової допомоги.

Згідно п.п. 1.1., 1.2 Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, що включає в себе надання юридичної допомоги, правової допомоги, правничої допомоги. За цим договором Клієнт доручає адвокату ведення такої справи: про стягнення грошових коштів з ФОП Терешкевич Андрія Богдановича, код НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 4.1 отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір гонорару погоджується сторонами в розмірі Підготовка позовної заяви та подання її до суду - 11 000,00грн.; участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - 2000,00грн. за 1 засідання.

Факт надання послуги оформлено рахунком №1/44 від 22.04.2025 року , відповідно до якого вартість послуги - за підготовку позовної заяви до Терешевич Андрія Богдановича становить 11 000,00грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 закону).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцип розумності та співрозмірності судових витрат, недоведеність відповідачем необхідності зменшення правових витрат, суд прийшов до висновку стягнути з відповідача на користь позивача 11 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які вважає документально обґрунтованими та правомірно заявленими, що відповідають критеріям реальності та співмірності.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Терешкевич Андрія Богдановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Смарт Буд" (03117, м. Київ, пр. Перемоги, будинок 67, ) 250 176,00грн. безпідставно отриманих коштів, 3752,64грн. судового збору та 11 000,00грн. витрат на правову допомогу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Коссак С.М.