ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2025 р. м.Київ Справа№ 920/1061/23(920/179/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Доманської М.Л.

Козир Т.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Сумської області

від 14.04.2025

у справі № 920/1061/23(920/179/25) (суддя Яковенко В.В.,)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське

підприємство «Харківенергоремонт»

до відповідачів: 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів 6185,35 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.08.2024 та 2422,40 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за надання послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період.

Короткий зміст заперечень проти позову

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відзиві зазначали про те, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки договір про надання послуги з постачання теплової енергії між сторонами не укладався, квартира відключена від будинкового теплопостачання, не враховано пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». ОСОБА_3 також вказувала на необгрунтованість позовних вимог до неї.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 позов задоволено повністю:

- присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» 6185 грн 35 коп. (шість тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 35 копійок) заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.08.2024;

- присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» 807 грн 47 коп. (вісімсот сім гривень 47 копійок) судового збору;

- присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» 807 грн 47 коп. (вісімсот сім гривень 47 копійок) судового збору;

- присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» 807 грн 47 коп. (вісімсот сім гривень 47 копійок) судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано наступним.

Відсутність договору про постачання теплової енергії, при підтвердженні факту її постачання обставинами справи, не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Власники приміщень з індивідуальним опаленням не звільняються від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку.

Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Оскільки будинок АДРЕСА_1 оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії, облік загального обсягу спожитої на опалення даної будівлі теплової енергії підприємством виконується відповідно ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119.

Позивач не є суб`єктом, що приймає участь в механізмі реалізації права на отримання пільг з оплати житлово-комунальних послуг. Тому посилання відповідачів, що не врахування пільг робить розрахунок заборгованості неправильним, - безпідставне.

Ураховуючи встановлений судом першої інстанції факт неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.08.2024, суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів 6185,35 грн заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) та ухвалити нове, яким відмовити у позові. Також, апеляційна скарга містить заперечення на ухвалу суду першої інстанції від 19.03.2025 щодо відмови в клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні та відмови у залученні до участі у розгляді справи третіх осіб.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач-1 просив суд першої інстанції при ухваленні рішення, врахувати надані ним докази, а саме: ОСОБА_4 має статус «Учасника бойових дій» та йому державою гарантоване отримання пільг передбачених статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; квартира АДРЕСА_2 відключена від системи централізованого - опалення будинку та ОСОБА_1 використовує природний газ для індивідуального опалення квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, Господарський суд Сумської області своєю ухвалою від 19.03.2025 відмовив відповідачу в обгрунтованому клопотанні, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та залученні до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.

Відповідач-1 не погоджується з таким судовим рішенням, оскільки вказані вище треті особи, здійснюють нарахування та виплату пільги відповідачу, який має статус учасника бойових дій, на оплату за комунальну послугу з постачання теплової енергії, в частині витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, а також абонентського обслуговування.

Крім того, відповідач-1 зазначав, що помилковим є застосування у рішенні Господарського суду Сумської області від 14.04.2025, норми Порядку №389 про надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім?ї, а саме: «Право на отримання пільг, встановлених законами України, з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім?ї визначається: структурними підрозділами з питань соціального захисту населення», оскільки не застосовується до категорії осіб, які мають статус учасника бойових дій.

Відповідач-1, в свою чергу, наводив обгрунтовані доводи та надав достовірні докази (повідомлення про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг за період з 2021 по 2023 року) того, що позивач протягом періоду з 01.11.2021 по 31.05.2024 року жодного разу не надав відповідачу рахунок на оплату вказаної послуги, тому на такі послуги відповідач не отримував пільги, та у визначеному Порядком №373 взаємодії структурних підрозділів з питань соціального захисту, Пенсійного фонду України та виконавцем комунальної послуги (ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») в частині перевірки нарахованої плати за комунальну послугу, не здійснювалось.

Відповідачем-1 отримані від Пенсійного фонду України докази про нарахування ОСОБА_4 пільги за період з 01.03.2025 року витрат на опалення місць загального користування багатоквартирного будинку в сумі 113,77 грн. на місяць, яку розраховано на підставі вимог постанови КМУ №409 від 06 серпня 2014 року. Також, Пенсійний фонд України повідомив, що ОСОБА_1 буде здійснено перегляд рішення про призначення пільги з 01.01.2023 з рахуванням послуг на оплату витрат на опалення місць загального користування та плати за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії.

Отже, нарахування та виплата пільги за вказані вище комунальні послуги за період з 01.11.2021 року (дата з якої відповідач у своїй заяві до Пенсійного фонду України просив здійснити донарахування пільги відповідно до порядку №373) по 31.05.2024, Пенсійним фондом України ще не здійснювалась.

Також, ОСОБА_2, є дружиною відповідача-1, та співвласником квартири АДРЕСА_3 , отже на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», і розрахунок соціальної норми для призначення пільги на оплату комунальної послуги здійснюється на неї як на члена сім??ї.

Про це також зазначив Пенсійний фонд України у своєму листі від 24.04.2025 та навів порядок здійснення нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії, в частині витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Крім того, позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_3 є індивідуальним споживачем комунальної послуги яку надає ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки вона не є власником (співвласником) нерухомого майна (квартири АДРЕСА_2 , та їй не надавалась згода власників укладати відповідний договір щодо вказаних житлово-комунальних послуг.

Відповідач -1 - ОСОБА_1 , звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є учасником бойових дій, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Проте, суд першої інстанції всупереч закону ухвалив рішення, стягнув судовий збір з ОСОБА_1 .

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

06.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду, і в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на наступне:

- статтею 382 Цивільного кодексу України та статтями 4 i 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417) визначено, що всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, а згідно статті 7 Закону № 417 співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний i технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку i технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного i капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку.

- розподіл та нарахування споживачам послуги з постачання теплової енергії по

АДРЕСА_1 здійснювалося та здійснюється комерційним приладом обліку теплової енергії, який обліковує кількість спожитої теплової енергії будинком відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 р. № 2119-VIII та Методики розподілу № 315;

- відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону, споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, а отже, відповідачі є індивідуальними споживачами житлово-комунальної послуги в розумінні Закону;

- за приписами статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору;

- в будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться квартира відповідачів, встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, то відповідачі, як споживачі послуг з постачання теплової енергії повинні оплачувати послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири;

- позивач наголошує, що рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування на паперовому носії за спірний період з 01.11.2021 по 31.08.2024рр. відповідачам надавалися своєчасно кожного місяця протягом вищевказаного періоду. На підтвердження цього факту, позивач зазначає, що за весь спірний період скарг щодо неотримання рахунків на оплату за вищевказані послуги від споживачів послуг з постачання теплової енергії будинку АДРЕСА_1 (включаючи і відповідачів) на адресу підприємства не надходило; проте, оплата за отриману послугу не пов`язана з отриманням рахунку, наявність або відсутність рахунків не звільняє відповідачів від обов`язку сплатити платежі згідно умов та порядку виконання зобов`язань, визначених законом або договором;

- відповідно до пункту 7 Порядку № 373, виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ "Ощадбанк" на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ "Ощадбанк" договору (далі - рахунок для виплати пільг). За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), але не пізніше 15 жовтня 2022 року, у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. Пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми пільги, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої таким пільговикам готівкою;

- відповідач з питанням пільги до ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» - не звертався.

Короткий зміст заперечень на відзив

23.06.2025 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відзив, в яких скаржник наголошував, що:

- посилання позивача на статтю 64 ЖК України - є помилковим;

- оскільки ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, він має право на отримання пільги на оплату житлово-комунальних послуг, що безпідставно не було враховано судом першої інстанції;

- ОСОБА_1 має обов?язок перед позивачем зі сплати послуги з постачання теплової енергії, розрахованої виключно в межах соціальних нормативів у визначеному КМУ № 409 від 06.09.2014 порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2025, справу №920/1061/23(920/179/25) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Станік С.Р., судді: Козир Т.П., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2025 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1061/23 (920/179/25) та відкладено вирішення питання стосовно руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

19.05.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справи № 920/1061/23 (920/179/25).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №920/1061/23 (920/179/25) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 вирішено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23 (920/179/25) здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 направлена учасникам справи в електронні кабінети в системі «Електронний суд», а також засобами поштового зв?язку.

06.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

23.06.2025 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшли заперечення на відзив.

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах існуючого воєнного стану, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 64 Конституції України та ст. 2, 11 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 15.10.2006 ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006.

Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. Тому позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІ.

Позивач в опалювальні періоди 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 роки надавав послугу з постачання теплової енергії, утому числі для багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» від 07.10.2024, у квартирі АДРЕСА_3 , опалювальна площа якої 59,70 кв.м, зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Крім того, вказана обставина підтверджується інформаційними довідками про реєстрацію місця проживання осіб наданих Сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР № 295, № 294, № 296 від 13.02.2025.

З обігової відомості по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що в період з листопада 2021 року по серпень 2024 року за вказаною адресою здійснювалися щомісячні нарахування за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування.

Учасниками спору не заперечувалось, що квартира АДРЕСА_3 відключена від системи централізованого опалення будинку.

Відповідно до наказу ТОВ ШП Харківенергоремонт № 263 від 01.10.2021, плата за абонентське обслуговування у будинках, які обладнані будинковими вузлами комерційного обліку, розрахована підприємством у розмірі 32,18 грн на місяць /на одного абонента.

Позивач у позові зазначав, що ним було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачам за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку, показаннями теплового лічильника на загальну суму 6185,35 грн., проте, відповідачами в свою чергу не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас, 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно довідки ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» від 07.10.2024, у квартирі АДРЕСА_3 , опалювальна площа якої 59,70 кв.м, зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також вказана обставина підтверджується інформаційними довідками про реєстрацію місця проживання осіб наданих Сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР № 295, № 294, № 296 від 13.02.2025.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Таким чином, відповідачі є індивідуальними споживачами в розумінні Закону.

Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюються виключно на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтями 633, 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Так п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону, у системному зв`язку з наведеними вище положеннями ЦК України, встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Згідно з ч.7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» http://shkhaer.coni.ua/spogyvacham/publісітпii-dogovir-priednannya.ht.inl 01.10.2021 та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради - shostka-rada.gov.ua.

Тобто, договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги ( п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021).

Як вірно встановив суд першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, на адресу позивача у встановлений Законом порядок та строк не надходило жодних рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги, а отже, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021.

Учасниками спору не заперечувалось, що квартира № 40 у будинку № 6А по вул. Студентській в м. Шостка відключена від системи централізованого опалення будинку.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019) (далі - Правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

На підставі п. 38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика 315).

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу І Методики 315, розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Тотожні положення щодо обов`язку індивідуального споживача приймати участь в розподілі обсягів теплової енергії визначені також і в договорі.

Предметом Договору є надання виконавцем споживачу послуги з постачання теплової енергії, обсяг якої визначається зокрема як частина обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Відповідно до п. 11 договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики 315.

Як вірно встановив суд першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, обсяги спожитої споживачем послуги за відповідний період обліковувались лічильником, встановленим в будинку № 6А по вул. Студентській в місті Шостка. Зауваження щодо правильності роботи зазначеного лічильника обліку теплової енергії від відповідачів не надходили і матеріали справи доказів протилежного - не містять.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи в сукупності підтверджується, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачам за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року включно, про що свідчать розрахунки заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку, показаннями теплового лічильника на загальну суму 6185,35 грн.

Відповідачами, в свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що являє собою прострочення відповідачами грошового зобов`язання.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 Договору визначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами та плати за абонентське обслуговування.

Згідно з п. 32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 Договору передбачено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі.

Відповідно до п. 34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У зв`язку з несплатою відповідачами вартості наданої послуги з постачання теплової енергії, виникла заборгованість в сумі 6185,35 грн перед позивачем, що є порушенням майнових прав та інтересів останнього, які підлягають судовому захисту.

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача в частині відсутності між сторонами укладеного договору на постачання теплової енергії, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вище наведених норм чинного законодавства і матеріалів справи, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що типовий індивідуальний договір від 01.11.2021 між сторонами є укладеним через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування відповідно до вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

В силу положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», від споживача не вимагається вчинення будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, адже, як вже зазначено, відповідно до вимог цього Закону такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Оскільки квартира, у якій зареєстровані відповідачі, є частиною житлового будинку за адресою: вул. Студентська, 6А у м. Шостка, відповідно співвласники якого не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, відтак типовий індивідуальний договір від 01.11.2021 є укладеним у силу вимог Закону.

Доводи позивача про солідарну відповідальність відповідачів обгрунтовані посиланням на норму ч. 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відтак, за змістом наведеної норми, суб`єктами солідарної відповідальності за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг є мешканці житла, які не є індивідуальним споживачем таких послуг у розумінні вищевказаного Закону.

Відповідно довідки ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» від 07.10.2024, у квартирі АДРЕСА_3 , опалювальна площа якої 59,70 кв.м, зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Крім того, вказана обставина підтверджується інформаційними довідками про реєстрацію місця проживання осіб наданих Сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР № 295, № 294, № 296 від 13.02.2025.

З огляду на викладене, посилання скаржника на неналежний склад відповідачів у справі - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані та безпідставні.

Також, скаржник в апеляційній скарзі зазначав, що позивачем не доведено, що відповідач-3 - ОСОБА_3 є індивідуальним споживачем комунальної послуги, яку надає ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки вона не є власником (співвласником) нерухомого майна (квартири АДРЕСА_2 , та їй не надавалась згода власників укладати відповідний договір щодо вказаних житлово-комунальних послуг.

Суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені доводи, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 160 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у квартирі №40 , вищевказаного будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири матеріали справи не містять, отже позивач має право вимагати від відповідачів, як солідарних боржників, виконання їхнього обов`язку щодо погашення заборгованості перед позивачем за отримані послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 (далі - Правила) відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики 315.

Згідно з п. 38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Відключення квартири відповідача, що розташована в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими споживачами, які зареєстровані у відповідній квартирі.

Розрахунки обсягів спожитої теплової енергії та нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюються на основі комерційного обліку відповідно до розділу ІІІ Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання від 22.06.2017 р. № 2119-VIII, Правил і Методики № 315.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 12 Методики № 315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Згідно з п. 33 Правил, у разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону, та/ або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначається методологією відповідно до вимог постанови КМУ від 21.08.2019 № 808 Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг.

Відповідно до наказу ТОВ ШП Харківенергоремонт № 263 від 01.10.2021, плата за абонентське обслуговування у будинках, які обладнані будинковими вузлами комерційного обліку, розрахована підприємством у розмірі 32,18 грн на місяць /на одного абонента.

Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Наведені обставини відповідач-1 не спростував ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а власники та користувачі приміщень з індивідуальним опаленням не звільняються від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку.

Щодо рахунків (на паперовому носії) на оплату, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (далі - Закон № 2119), рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця.

Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Оскільки будинок № 6А по вул. Студентській в м. Шостка оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії, облік загального обсягу спожитої на опалення даної будівлі теплової енергії підприємством виконується відповідно ст. 8 Закону № 2119.

Як зазначав позивач, рахунки на оплату за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування на паперовому носії в період з 01.11.2021 по 31.08.2024 відповідачу-1 надавалися своєчасно контролером відділу збуту підприємства кожного місяця протягом вказаного періоду. Доказів щодо неотримання рахунків на оплату, наданих позивачем послуг, - відповідачем-1 не надано. Скарг від мешканців вищезазначеного будинку, а також від відповідачів, щодо неотримання рахунків на оплату наданих послуг, на адресу позивача не надходило. Про те, що відповідач-1 не отримував рахунки на оплату послуг, наданих підприємством, позивач дізнався з претензії від 20.02.2025 (вх.№ 43 від 24.03.25), з якою відповідач-1 звернувся до позивача тільки після звернення останнього до суду.

Господарським кодексом України визначено вимоги до претензій та строки їх розгляду. Згідно із частиною шостою ст. 222 ГК України претензія розглядається в місячний строк з дня її одержання, якщо інший строк не встановлено законодавством.

Згідно зі статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 20.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Вимоги до звернень громадян та строки їх розгляду визначаються цим Законом. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, при цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідь на претензію з доданими рахунками на оплату послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування на паперовому носії направлена на адресу відповідача 20.03.2025, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Щодо доводів скаржника про неврахування позивачем при розрахунку заборгованості пільг, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідач-1, просив суд першої інстанції при ухваленні рішення, врахувати надані ним докази, а саме те, що ОСОБА_1 має статус «Учасник бойових дій» та йому державою гарантоване отримання пільг передбачених статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а ОСОБА_2, є дружиною відповідача-1, та співвласником квартири АДРЕСА_3 , отже на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», і розрахунок соціальної норми для призначення пільги на оплату комунальної послуги здійснюється на неї як на члена сім?ї; квартира АДРЕСА_2 відключена від системи централізованого - опалення будинку та ОСОБА_1 використовує природний газ для індивідуального опалення квартири АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції відхиляє зазначений довод скаржника, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення спірної суми, з огляду на наступне.

Механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом регламентується Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою КМУ № 389 від 04.06.2015, та Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою КМУ № 373 від 17.04.2019.

Право на отримання пільг, встановлених законами України, з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї визначається структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

З 01 грудня 2022 року пільги громадянам на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі № 373, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 квітня 2019 року, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (далі -Реєстр), та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 20 числа суму пільги виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування.

За заявою пільговика структурний підрозділ з питань соціального захисту населення

надає йому інформацію про розрахунок розміру пільги.

В пункті 1 зазначено, що Порядок № 373 визначає механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг на оплату житлових послуг - послуг з управління багатоквартирним будинком.

Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій), на придбання твердого палива і скрапленого газу - один раз на рік у грошовій готівковій формі.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку № 373, для призначення пільг пільговики, які перебувають на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), або їх законні представники звертаються з відповідною заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу до якої додається у разі потреби довідка про наявність у житловому приміщенні пічного опалення та/або кухонного вогнища на твердому паливі:

- до 30 листопада 2022 року включно - до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (або фактичним місцем проживання у разі перебування на обліку в Реєстрі за фактичним місцем проживання);

- починаючи з 1 грудня 2022 року - до органів Пенсійного фонду України.

Заяви з необхідними документами та/або відомостями приймаються від заявників: структурними підрозділами з питань соціального захисту населення - до 30 листопада 2022 року в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний веб-портал електронних послуг (далі - Портал Дія); органами Пенсійного фонду України - починаючи з 1 грудня 2022 року, у тому числі у разі надіслання їх поштою або в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, мобільний додаток Пенсійного фонду України, веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія).

Заяви з необхідними документами та/або відомостями також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади або військової адміністрації (далі - посадові особи виконавчого органу) та посадовими особами центру надання адміністративних послуг, які передають їх протягом трьох робочих днів з дати їх надходження структурному підрозділу з питань соціального захисту населення/органу Пенсійного фонду України (далі - уповноважений орган).

Заяви з необхідними документами та/або відомостями приймаються посадовими особами виконавчого органу або центру надання адміністративних послуг виключно з формуванням електронної справи.

Заяви з необхідними документами та/або відомостями (після формування електронної справи) у паперовій формі передаються уповноваженому органу не рідше ніж раз на два тижні.

У разі виникнення обставин, що впливають на надання пільг та їх розмір (зокрема, зміна складу членів сім`ї, на яких поширюються пільги; зміна категорії пільговика; зміна переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання; зміна управителя, виконавця комунальних послуг (крім випадків, коли інформація про зміну надається виконавцем послуги), створення об`єднання), пільговик зобов`язаний подати протягом 30 календарних днів до уповноваженого органу нову заяву.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 373, виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ "Ощадбанк" на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ "Ощадбанк" договору (далі - рахунок для виплати пільг). За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), але не пізніше 15 жовтня 2022 року, у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. Пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми пільги, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої таким пільговикам готівкою.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими посилання позивача в спростування доводів відпоідача-1 про те, що відповідачі-1, 2 з питанням пільги до ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» не звертались, а щодо розміру та нарахувань сум пільги позивач - є неналежним розпорядником такої інформації, і не наділений повноваженнями як щодо встановлення відповідачу-1 такої пільги (розміру, ставки), так і її самостійного нарахування. Також, відповідними повноваженнями не наділений і суд.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачі-1, 2 не позбавлені права в установленому порядку отримати в подальшому відповідну пільгу та заявити вимоги про відповідний перерахунок.

Стосовно доводів скаржника про те, що ОСОБА_2, є дружиною відповідача-1, та співвласником квартири АДРЕСА_3 , отже на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», і розрахунок соціальної норми для призначення пільги на оплату комунальної послуги здійснюється на неї як на члена сім?ї, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги зокрема:

- 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання;

площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Згідно постанови КМУ №373 від 17 квітня 2019 пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг з урахуванням суми пільги, виплаченої таким пільговикам готівкою. Починаючи з січня 2023 р. органи Пенсійного фонду України подають щомісяця до 27 числа виконавцям комунальних послуг списки пільговиків, яким нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг у поточному місяці.

За отриманням інформації про спожиті послуги, нараховані суми за послуги, розмір заборгованості (переплати) пільговики звертаються до управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на позивача не покладено зобов?язань нараховувати пільги, також судом апеляційної інстанції враховано, що виплата коштів відбувається шляхом нарахування Пенсійним фондом України коштів на рахунки пільговиків у встановленому порядку.

Доводи скаржника про те, що помилковим є застосування у рішенні Господарського суду Сумської області від 14.04.2025, норми Порядку №389 про надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім?ї, а саме: «Право на отримання пільг, встановлених законами України, з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім?ї визначається: структурними підрозділами з питань соціального захисту населення», оскільки не застосовується до категорії осіб, які мають статус учасника бойових дій - судом апеляційної інстанції також відхиляються, як необгрунтовані, оскільки саме вказаною постановою врегульовано нарахування пільг.

З огляду на викладене, ураховуючи встановлений судом апеляційної інстанції факт неналежного виконання відповідачами зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 до 31.08.2024, суд апеляційної інстанції також вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів 6185,35 грн заборгованості. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі, у зв?язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Усі інші доводи посилання, обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані, з урахуванням меж апеляційного оскарження, проте не є такими, що впливають на висновки суду апеляційної інстанції у даній постанові.

Також, долучені скаржником до апеляційної скарги нові докази (витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.03.2025, повідомлення про нарахування пільг від 28.03.2025 та 24.04.2025, довідка № 347 від 27.02.2025, довідка ГУ ПФУ в Сумській області від 24.04.2025) - судом апеляційної інстанції не приймаються до розгляду з огляду на приписи ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ті докази, які існували до моменту ухвалення оскаржуваного рішення, не надавались суду першої інстанції, скаржником не наведено обставин неможливості їх надання у визначений ст. 80 Господарського процесуального кодексу України строк, як не заявлено і клопотання про поновлення строку на їх подання з зазначенням причин поважності його пропуску, а також частина з них виникла вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, що виключає їх прийняття в межах поданої апеляційної скарги.

Також, ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Як зазначав скаржник в апеляційній скарзі, Господарський суд Сумської області своєю ухвалою від 19.03.2025 відмовив відповідачу-1 в обгрунтованому клопотанні, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відмовив залученні до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.

Відповідач не погоджується з зазначеною ухвалою, яка не підлягає окремому оскарженню від рішення суду, оскільки вказані вище треті особи, здійснюють нарахування та виплату пільги відповідачу, який має статус учасника бойових дій, на оплату за комунальну послугу з постачання теплової енергії, в частині витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, а також абонентського обслуговування. Крім того, скаржник вказував про необхідність здійснення судового розгляду в загальному позовному провадженні з викликом сторін.

Суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені доводи з огляду на наступне.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, 18.03.2025 до місцевого господарського суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, в якому відповідач-1 просив суд залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління ПФУ в Сумській області, Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради.

18.03.2025 до суду першої інстанції від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Щодо клопотання першого відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання представника першого відповідача про розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

В обґрунтування клопотання відповідач-1 вказував, що є учасником бойових дій, мають пільги по сплаті комунальних послуг, що не враховано в позовних вимогах.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною шостою статті 252 ГПК України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні клопотання представника першого відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, із чим суд апеляційної інстанції погоджується.

Щодо клопотання першого відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

У клопотанні відповідач-1 просив суд першої інстанції залучити до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради, бо останні є органами, що розраховують суму пільги з комунальних послуг, право на яку має відповідач як учасник бойових дій. Тому, на думку заявника, рішення в цій справі може прямо вплинути на обов`язки Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради щодо перевірки та нарахування плати в заявленому обсязі за послуги які є спірними для сторін.

Згідно зі ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Розглянувши зазначене клопотання, Господарський суд Сумської області правомірно відмовив у його задоволенні, оскільки, враховуючи предмет позову та характер спору, рішення за результатами його вирішення не може вплинути на права та обов`язки Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради щодо надання відповідної пільги, її донарахування, сплату тощо, із чим суд апеляційної інстанції також погоджується і вважає зазначений висновок правомірним.

Також, відповідач -1 - ОСОБА_1 , у апеляційній скарзі зазначав, що він звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є учасником бойових дій, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Проте, суд першої інстанції, всупереч закону ухвалив рішення, стягнув судовий збір з ОСОБА_1 .

В свою чергу, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника в цій частині, з огляду на наступне.

Ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В свою чергу, в преамбулі Закону України «Про судовий збір» визначено, що вказаний закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Особи, які подають апеляційну або касаційну скаргу (як позивачі, так і відповідачі), мають рівні обов`язки щодо сплати судового збору за подання такої скарги, що відповідає основним засадам (принципам) господарського судочинства (ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Сплата судового збору сама по собі не обмежує права особи на справедливий суд, однак при цьому такий збір повинен встановлюватися з урахуванням наявності у заявника обов?язку його сплатити та стадії, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , а отже, відповідач-1 в силу приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" є особою, яка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, зокрема і під час розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік, наведений у ст. 5 Закону, є вичерпним (аналогічна позиція викладена в постанові ВП ВС від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18, постановах КГС ВС від 04 вересня 2023 року у справі № 916/1220/23, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/4473/21 (910/8061/21)). Обставин відступу від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат - судом апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір за подання скарг, заяв і видання документів, який зараховується доспеціального фонду Державного бюджету України і надалі використовується для забезпечення здійснення судочинства, функціонування органів судової влади та інших потреб, які виникають під час цього.

Отже, відповідач-1, в силу наведених вимог закону, входить до переліку осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях, у зв`язку з чим наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 судового збору, порушує його права та охоронювані законом інтереси, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) в частині покладення судових витрат по сплаті судового збору на ОСОБА_1 - підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення, яким судовий збір за подачу позову в сумі 807 грн 47 коп. (Вісімсот сім гривень 47 копійок) слід залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт».

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та заяви

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника у апеляційній скарзі в частині доводів щодо судового збору знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) в частині розподілу судових витрат - підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, а судовий збір за подачу позову в сумі 807 грн 47 коп. (вісімсот сім гривень 47 копійок) слід залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт».

В решті рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) щодо солідарного стягнення з відповідачів 6 185,35 грн. заборгованості, з урахуванням меж апеляційного оскарження, - слід залишити без змін, оскільки доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено в цій частині з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Щодо судового збору

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Скаржник - ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є учасником бойових дій, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284, 333 Господарського процесуального кодексу України та ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) в частині розподілу судових витрат (пункт 3) - скасувати.

3. В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким:

Судовий збір за подачу позову в сумі 807 грн 47 коп. (вісімсот сім гривень 47 копійок) залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт».

4. В решті рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2025 у справі №920/1061/23(920/179/25) - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

5. Матеріали справи №920/1061/23(920/179/25) повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді М.Л. Доманська

Т.П. Козир