ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1721/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Аліна-2", с.Яремівка Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", м.Полтава
про стягнення 232 877,35 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Аліна-2" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (надалі - відповідач) про стягнення 232877,35грн., з яких: 168390,65грн. основного боргу, 5367,81грн. пені, 16019,06грн. 3% річних, 43099,83грн. інфляційних втрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за договором поставки №28-СЗ від 08.12.2021, який був оплачений позивачем шляхом внесення попередньої оплати.

Ухвалою від 02.06.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зокрема, частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У даному випадку клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до суду не надходило.

Згідно з частиною 8 статті 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

В той же час учасники справи скористалися своїм правом на подання наступних заяв по суті справи.

18 червня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти вимог позивача заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на те, що договір поставки не містить узгодженого строку поставки товару, оскільки цей термін мав бути визначений у Специфікації або додаткових угодах, чого зроблено не було. Також вважає договір неукладеним, а вимоги позивача про поставку чи повернення коштів - безпідставними. Крім того, відповідач зазначає, що не отримував претензію, надіслану позивачем у 2025 році, оскільки вона була направлена за невірною адресою підприємства. Тому ця претензія не може бути прийнята судом. Посилається відповідач і на те, що в період з 24.02.2022 по 15.09.2022 місто Харків перебувало в зоні активних бойових дій, а все майно підприємства, включаючи товари, що підлягали поставці (насіння соняшнику), було знищено в місті Ізюм, що підтверджується витягом з ЄРДР. Загальний збиток оцінюється у понад 72 мільйони гривень, що унеможливлює погашення заборгованості без відстрочення. Додатково відповідач вважає необґрунтованим нарахування пені та інших штрафних санкцій з 01.01.2023, оскільки зобов`язання не припиняється автоматично із закінченням терміну дії договору. Станом на 31.12.2022 строк поставки не був узгоджений, і вимог від позивача не надходило.

У строк, встановлений судом в ухвалі від 02.06.2025, позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив в порядку статті 167 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 1 статті 248 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

08 грудня 2021 року між відповідачем, як Постачальником, та позивачем, як Покупцем, укладено договір поставки №28-СЗ (далі Договір), відповідно до умов якого у строки, зумовлені цим Договором, Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця насіннєвий матеріал (надалі "Товар" або "Насіння") та/або хімічні засоби захисту рослин (надалі "хімічні засоби", "препарати" або "товар"), а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідно до умов Договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що конкретний асортимент товару, його кількість, ціна за одиницю, загальна вартість товару, номер рахунку-фактури, умови оплати, порядок відвантаження, грошовий еквівалент ціни та вартості товару іноземній валюті, курс іноземної валюти, спосіб розрахунку (в тому числі за допомогою авальованих векселів), розмір знижки до ціни реалізованого товару або умови, за яких відбувається коригування ціни товару в бік зменшення, вимоги щодо надання забезпечення виконання зобов`язань, а також штрафні санкції, крім тих, що містяться в даному Договорі, інші відомості, які сторони вважають за потрібне погодити наводяться у Специфікаціях та/або в додаткових угодах до даного Договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.п.4.5, 4.7 Договору поставка товару здійснюється окремими партіями в строки, що додатково погоджуються сторонами. Датою поставки вважається дата підписання Сторонами видаткової накладної.

Згідно з п. 5.1 Договору умови оплати Товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються Специфікаціями та/або додатковими угодами до Договору з урахуванням положень, визначених цим Договором, та можуть передбачати:

5.1.1 Повну (100%) попередню оплату до відвантаження товару.

5.1.2 Часткову передоплату за партію Товару до фактичного відвантаження Товару з оплатою решти вартості. Товару з відстроченням платежу, якщо інше не буде погоджено в специфікаціях та/або додаткових угодах.

За умовами п. 6.1 Договору Покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару згідно умов наведених в специфікаціях та/або додаткових угодах до даного Договору.

Так, додатковою угодою №1 від 08.12.2021 до Договору сторони погодили здійснення поставки товару (Соняшник LG 5555 CLP Круїзер) на загальну суму 135901,91грн.

Пунктом 2 Додаткової угоди №1 від 08.12.2021 передбачено, що Покупець здійснює 100% передоплату Товару згідно рахунку № 1567 від 08.12.2021 у сумі 134337,94грн. з ПДВ, що еквівалентно 4347,51 євро, в строк до 08 грудня 2021 року включно.

У разі здійснення своєчасної оплати, що встановлена в п. 2 цієї додаткової угоди, вартість всього товару в іноземній валюті (ціна одиниці товару), що було поставлено на користь Покупця зменшується (скоригована вартість), у такому випадку встановлюється вартість товару у розмірі 134337,94грн. з ПДВ (п.3 Додаткової угоди №1 від 08.12.2021).

Відповідно до п.4 Додаткової угоди №1 від 08.12.2021 товар постачається на умовах DAP (згідно Інкотермс у редакції 2020) за адресою Покупця: Харківська обл., Ізюмський р-н, с.Яремівка. Термін поставки за домовленістю Сторін.

Крім того, сторонами було підписано Специфікацію №1 від 08.12.2021 до Договору, якою:

- визначено назву, кількість та вартість товару: Соняшник LG 50635 CLP Круїзер, 30 міш., на суму 134052,71грн. з ПДВ, що еквівалентно 4338,28 євро;

- умови оплати: Покупець здійснює 100% передоплату вартості Товару згідно рахунку № 1566 від 08.12.2021 у розмірі 134052,71грн. в строк до 08.12.2021 включно;

- строки і порядок відвантаження продукції: Товар постачається на умовах DAP (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) за адресою Покупця: Харківська обл., Ізюмський р-н, с.Яремівка. Термін поставки за домовленістю Сторін.

Згідно з вищевказаними Додатковою угодою №1 від 08.12.2021 та Специфікацію №1 від 08.12.2021 позивач на підставі рахунків на оплату по замовленню № 1567 від 08.12.2021 та № 1566 від 08.12.2021 здійснив 100% передплату за товар, що підтверджується платіжною інструкцією №824 від 08.12.2021 на суму 268390,65грн.

Вищенаведене свідчить, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання щодо внесення попередньої оплати в повному обсязі.

При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони узгоджували конкретний строк поставки оплаченого позивачем товару.

Згідно з пунктом 15.1 Договору цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до "31" грудня 2022 року, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань - до повного виконання.

Отже Договір діє до повного виконання обома сторонами своїх зобов`язань.

Відповідач ані до закінчення строку дії Договору, ані в подальшому поставку оплаченого позивачем товару не здійснив.

Як зазначає позивач у позові, 05.04.2024 та 15.04.2024 ним було направлено на електронну адресу ТОВ "Украгроресурс" вимоги № 7 та № 8, відповідно, щодо повернення перерахованих коштів за насіння соняшнику згідно Договору поставки №28-СЗ від 08.12.2021 та на підставі додаткової угоди №1 від 08.12.2021 та Специфікації №1 від 08.12.2021 в сумі 268 390,65 грн.

Проте будь-яких доказів направлення цих листів суду не надано.

В той же час, 30 квітня 2024 року відповідач повернув на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 100000,00грн. з призначенням платежу: "Повернення коштів зг.дог.№28-СЗ від 08.12.2021 зг. листа №9 від 30.04.2024р., що підтверджується випискою АТ "Райффайзен Банк" від 30.04.2024.

Слід зазначити, що вищевказаний лист №9 від 30.04.2024 в матеріалах справи відсутній.

В подальшому позивач направляв відповідачу засобами поштового зв`язку листи №16 від 08.08.2024, №17 від 09.09.2024, №18 від 24.12.2024, в яких просив повернути залишок суми попередньої оплати в розмірі 168390,65грн.

Дані листи отримувалися представниками відповідача, що підтверджується наявними у справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак були залишені без реагування.

11 лютого 2025 року позивач направив відповідачу претензію №11/02-25 від 11.02.2025, в якій просив у п`ятиденний строк з момент отримання даної претензії вжити належних заходів для поставки оплаченого Товару на склад Покупця, але не пізніше 22.02.2025, або перерахувати грошові кошти у розмірі 168390,65грн., а також суми штрафу, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Вказана претензія була направлена на адреси відповідача, які були зазначені в Договорі, а саме:

- "юридична адреса" - 62403, Харківська обл., Харківський р-н, с.Бабаї, вул. Островського, буд.50. Дане відправлення прибуло до поштового відділення 12.02.2025, однак у зв`язку із закінченням терміну зберігання було повернуто відправнику;

- "адреса для листування" - 61080, м.Харків, пр.Гагаріна, буд.201, офіс 303, 311. Дане відправлення прибуло до поштового відділення 14.02.2025, однак у зв`язку із закінченням терміну зберігання було повернуто відправнику.

До даного часу відповідач не здійснив ані поставку оплаченого позивачем товару, ані повернення залишку суми попередньої оплати в розмірі 168390,65грн.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 168390,65грн. основного боргу, 5367,81грн. пені, 16019,06грн. 3% річних, 43099,83грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, частинами 1, 2 статті 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договору здійснив 100% попередню оплату товару в загальній сумі 268390,65грн.

Згідно з умовами п.4.5 Договору, п.4 Додаткової угоди №1 від 08.12.2021 та Специфікацією №1 від 08.12.2021 термін поставки товару мав визначатися за домовленістю сторін, проте така домовленість досягнута не була.

В той же час, відповідно до частини 1 статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З наявних у справі доказів вбачається, що позивач 11.02.2025 направив відповідачу претензію, в якій просив у строк не пізніше 22.02.2025 поставити оплачений товар або повернути суму попередньої оплати (на той час залишок попередньої оплати складав 168390,65грн. після часткового повернення відповідачем передплати в сумі 1000000,00грн.).

Отже відповідач повинен був здійснити поставку товару не пізніше 22.02.2025, а у випадку неможливості здійснення такої поставки - повернути позивачу грошові кошти в сумі 168390,65грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази поставки оплаченого позивачем товару.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві, насіння соняшнику LG 5555CLP та насіння соняшнику LG 50635 CLP, що підлягало поставці знищено повністю внаслідок проведення активних бойових дій та тимчасової окупації м.Ізюм Харківської області, де розташовані складські приміщення відповідача, з 24.02.2022 по 15.09.2022.

В той же час, незважаючи на відсутність даного товару, відповідачем не було повернуто позивачу суму попередньої оплати.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 168390,65грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 11.1.1 Договору встановлено, що за прострочення (порушення) термінів поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,05% від ціни непоставленого товару за кожен день прострочення, але не більш 2% його ціни, що зазначена в специфікації та/або додаткової угоди.

Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим Договором не обмежується шістьома місяцями, а здійснюється до моменту їх фактичного виконання, а строк позовної давності до вимог стягнення штрафних санкцій (неустойки) за такими зобов`язаннями Сторонами збільшується до 3 (трьох) років (пункт 11.8 Договору).

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач за період з 01.01.2023 по 19.05.2025 здійснив нарахування відповідачу 5367,81грн. пені, 16019,06грн. 3% річних, 43099,83грн. інфляційних втрат.

Щодо вимоги про стягнення пені.

Визначаючи початок періоду прострочення відповідача, позивач у позові зазначає, що оскільки в Додатковій угоді №1 від 08.12.2021 та Специфікації №1 від 08.12.2021 строк поставки не був погоджений, то вона мала бути погоджена у будь-якому разі та мала б бути здійснена відповідачем в строк дії Договору поставки №28-СЗ від 08.12.2021 до закінчення строку дії Договору, а саме до 31.12.2022. Отже порушення строків поставки товару постачальником в даному випадку почалося з 01.01.2023.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки пунктом 15.1 Договору встановлено, що він діє до "31" грудня 2022 року, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань - до повного виконання.

Отже припинення дії Договору не припинило обов`язку сторін погодити за домовленістю термін поставки товару, чого так і не було зроблено, та обов`язку відповідача поставити товар на вимогу позивача в порядку ч.1 ст.633 та ч.2 ст.530 ЦК України.

У даному випадку позивач заявив відповідачу вимогу про здійснення поставки (не пізніше 22.02.2025) товару лише у претензії №11/02-25 від 11.02.2025.

За таких обставин, прострочення поставки товару мало б розпочатися з 23.02.2025.

Між тим, у своїй претензії №11/02-25 від 11.02.2025 позивач одночасно заявив вимогу про повернення попередньої оплати у випадку непоставки товару у вказаний строк.

Тобто, починаючи з 23.02.2025 зобов`язання відповідача з поставки товару фактично припинилося, натомість з цієї дати у нього виникло грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, за невиконання якого позивач вправі нараховувати лише суми 3% річних та інфляційних втрат згідно з ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи викладене, у задоволенні пені слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Як зазначалося вище, обов`язок відповідача з повернення суми попередньої оплати виник лише з 23.02.2025, а тому він повинен сплатити 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані за період з 23.02.2025 по 19.05.2025 (кінцева дата розрахунку позивача).

У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення зазначених сум підлягають частковому задоволенню в наступних розмірах:

- 3% річних в сумі 1190,27 грн.;

- інфляційні втрати в сумі 5959,74 грн.

В іншій частині позову в цій частині слід відмовити.

Заперечення відповідача проти позову спростовуються вищевикладеним, а також наступним.

Щодо доводів про неукладення Договору через неузгодження строку поставки.

Як зазначалося вище, в Договорі відсутня умова щодо конкретної дати поставки, проте одночасно сторонами був встановлений механізм її визначення щодо кожної партії товару шляхом досягнення відповідної домовленості.

Незважаючи на недосягнення сторонами такої домовленості, норма статті 663 ЦК України, яка поширюється на договори поставки згідно з ч.2 ст.712 ЦК України, прямо встановлює обов`язок продавця у випадку якщо зміст договору не дає змоги визначити строк виконання обов`язку передати товар (строк поставки) передати товар покупцеві на підставі положень статті 530 цього Кодексу, тобто за його вимогою.

У даному випадку така вимога була висловлена позивачем у його претензії №11/02-25 від 11.02.2025.

Крім того, слід врахувати, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Як встановлено судом у даній справі сторони вчинили дії, які безпосередньо були направлені на виконання умов Договору. Зокрема, відповідач виставив рахунки на оплату передбаченого Договором товару, а позивач сплатив повну суму попередньої оплати.

Також суд звертає увагу на пункт 15.2 Договору, згідно з яким сторони підписанням цього договору підтвердили, що ними досягнуто згоди щодо віх істотних умов цього договору.

Таким чином, посилання відповідача на неукладеність Договору суд вважає необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на те, що претензія направлялася за неналежною адресою.

З наданих позивачем поштових описів вкладення та накладних вбачається, що претензія №11/02-25 від 11.02.2025 направлялася на адреси відповідача, що були зазначені в Договорі як юридична адреса (62403, Харківська обл., Харківський р-н, с.Бабаї, вул. Островського, буд.50) та адреса для листування (61080, м.Харків, пр.Гагаріна, буд.201, офіс 303, 311).

Доказів того, що відповідач повідомляв позивача про зміну своєї поштової адреси матеріали справи не містять.

За таких обставин, позивач належним чином здійснив повідомлення відповідача про свою вимогу поставити товар у строк не пізніше 22.02.2022 шляхом направлення претензії на вказані в Договорі адреси.

Додатково суд звертає увагу і на ту обставину, що позивачем надано докази того, що відповідачем було отримано листи №16 від 08.08.2024, №17 від 09.09.2024 та №18 від 24.12.2024, в яких позивач просив повернути грошові кошти в розмірі 168390,65грн. Проте відповідач жодних дій щодо повернення цих коштів у добровільному порядку не вчинив, хоча відповідачу станом на момент отримання вказаних листів вже було достеменно відомо про неможливість поставки оплаченого позивачем товару, який відповідно до відзиву на позовну заяву був знищений ще у 2022 року внаслідок бойових дій.

Щодо посилань відповідача на наявність у нього збитків, які були спричинені знищенням/зруйнуванням його майна, які потребують відстрочення погашення будь-якої заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

При цьому, частинами 1, 3-5 статті 331 ГПК України визначено, що суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення за заявою сторони.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В той же час, відповідач у відзиві не вказує строку, на який він просить суд відстрочити або розстрочити виконання рішення. Також відповідач не надає доказів, з яких суд може встановити поточний фінансовий стан підприємства та перевірити доводи про неможливість виконання рішення без надання відстрочки. Отримання збитків у 2022 році, за умови продовження відповідачем своєї господарської діяльності до даного часу, не є беззаперечним свідченням об`єктивної неможливості сплати заборгованості на користь позивача.

Крім того, відповідачем не наведено конкретних обставин, з настанням яких, він зможе виконати судове рішення після встановлення відстрочки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для відстрочення виконання рішення у справі відсутні.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (36000, м.Полтава, вул.Котляревського, буд.3, код 32227053) на користь Приватного підприємства "Аліна-2" (64361, Харківська обл., Ізюмський р-н, с.Яремівка, код 34785289) 168390,65грн. основного боргу, 1190,27грн. 3% річних, 5959,74грн. інфляційних втрат, 2633,11грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "01" серпня 2025 р.

Суддя М.В. Калантай