29.07.2025Справа № 910/4401/25
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Фізичної особи-підприємця Сидоренка Миколи Володимировича
до Фізичної особи-підприємця Петрунька Євгена Сергійовича
про стягнення 36 733,18 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників сторін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець Сидоренко Микола Володимирович (далі - позивач, ФОП Сидоренко М.В.) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Петрунька Євгена Сергійовича (далі - відповідач, ФОП Петруньок Є.С.) грошових коштів у загальному розмірі 36 733,18 грн., з яких: 30 000,00 грн. - сума сплачених позивачем коштів за проведення ремонту автомобіля за договором підряду, укладеним між сторонами у спрощений спосіб, 4 952,91 грн. - інфляційні втрати, 1 780,27 грн. - 3 % річних.
У позовній заяві ФОП Сидоренко М.В. також вказував, що попередній розрахунок суми судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, орієнтовно становить 20 000,00 грн., тоді як розмір таких витрат на правничу допомогу в подальшому буде збільшено за результатами розгляду справи та надано підтверджуючі документи (акти наданих послуг, рахунок на оплату, тощо) протягом 5-ти днів з дати прийняття відповідного рішення суду.
Ухвалою від 11.04.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/4401/25 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
30.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшов сформований у цій системі 29.04.2025 року відзив відповідача на позов, в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача. У цій заяві по суті справи відповідач також зазначив, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є явно необґрунтованим, не відповідає категорії складності справи, а також критеріям реальності та розумності.
Рішенням від 14.07.2025 року господарський суд міста Києва частково задовольнив вимоги ФОП Сидоренка М.В. та стягнув з ФОП Петрунька Є.С. на користь позивача 30 000,00 грн. попередньої оплати, 19,73 грн. 3 % річних, а також 2 474,59 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти вимог позивача суд відмовив.

15.07.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява ФОП Сидоренка М.В. від 15.07.2025 року № 15/07/2025, в якій останній просив суд вирішити питання про покладення на відповідача понесених позивачем витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в даній справі у розмірі 19 200,00 грн.

Розглянувши заяву ФОП Сидоренка М.В. від 15.07.2025 року № 15/07/2025 про відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ФОП Сидоренко М.В. вказав, що попередній розмір його витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у цій справі складає 20 000,00 грн.

Разом із тим, у заяві від 15.07.2025 року № 15/07/2025 позивач просив суд стягнути з ФОП Петрунька Є.С. понесені ним витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги в розмірі 19 200,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем до матеріалів справи долучено копію укладеного між ним (далі - клієнт) та адвокатом Магратій Яніною Василівною (далі - Адвокат) договору про надання правничої допомоги від 01.01.2025 року № 3 (далі - Договір), предметом якого є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та компенсувати фактичні витрати в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до пунктів 4.1-4.4 Договору гонорар - форма винагороди Адвоката за надання послуг, передбачених цим Договором. За послуги, що надаються Адвокатом відповідно до умов даного Договору, клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі, визначеному за домовленістю сторін. Розмір гонорару може обумовлюватись у додатковій угоді/акті приймання-передачі наданих послуг, що є невід`ємними додатками до Договору, виходячи зі складності правового питання, справи, її тривалості, важливості питання, що вирішується для клієнта, фінансових можливостей та матеріального стану клієнта.

Витрати Адвоката (поїздки, відрядження, оплати судового збору та інші витрати) оплачуються клієнтом окремо від вартості гонорару згідно підтверджуючих документів на такі витрати.

Вартість однієї години роботи Адвоката встановлюється у розмірі 1 200,00 грн.

Вартість представництва Адвокатом інтересів клієнта за 1 годину роботи: у суді першої інстанції - 1 200,00 грн., у суді апеляційної та касаційної інстанції - 1 300,00 грн., вчинення адвокатського запиту в межах замовлення - 1 200,00 грн., з усіх питань, що стосуються виконання рішень судів - 1 100,00 грн.

Гонорар сплачується Адвокату протягом 30 робочих днів з моменту набрання рішенням суду законної сили. Розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, якщо сторони додатково письмово не домовляться про інше.

З матеріалів справи вбачається, що Адвокат виставив клієнту рахунок від 28.03.2025 року № 1 на оплату послуг за Договором у розмірі 19 200,00 грн.

28.03.2025 року між позивачем та Адвокатом підписано акт № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору, за яким Адвокат надав, а клієнт прийняв послуги за Договором, а саме: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; обрання стратегії по судовій справі; підготовка вимоги про повернення коштів № 25/02/2025 від 25.02.2025, складання опису та направлення засобами поштового зв`язку та електронного зв`язку; складання позовної заяви № 28/03/2025 від 28.03.2025 про стягнення коштів, виготовлення копій примірника позову для відповідача з додатками, складення опису та направлення відповідачу засобами поштового зв`язку та до господарського суду міста Києва через підсистему "Електронний суд". Загальна тривалість надання вищенаведених послуг склала 16 годин, а їх загальна вартість - 19 200,00 грн.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частин 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, судом враховано мотиви викладених у відзиві на позовну заяву заперечень відповідача проти стягнення з нього заявленої позивачем суми витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, що відповідні витрати не повинні мати надмірний характер, а також мають відповідати критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру, з урахуванням обставин справи.

Судом взято до уваги й те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат, а також складності справи.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, незначну тривалість розгляду справи та її малозначність, обсяг підготованих представником позивача процесуальних документів (лише позовна заява), оцінюючи фактичні витрати ФОП Сидоренка М.В. з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені відповідачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката та відсутність у матеріалах справи детального опису виконаних Адвокатом робіт (наданих послуг) із зазначенням витраченого часу на кожен з видів таких робіт (послуг), з огляду на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не повністю відповідає критеріям співмірності та пропорційності, беручи до уваги часткове задоволення вимог ФОП Сидоренка М.В. та керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з ФОП Петрунька Є.С. на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Сидоренка Миколи Володимировича від 15.07.2025 року № 15/07/2025 щодо відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петрунька Євгена Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сидоренка Миколи Володимировича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Фізичної особи-підприємця Сидоренка Миколи Володимировича від 15.07.2025 року № 15/07/2025 щодо відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 29.07.2025 року

Суддя В.С. Ломака